Справа № 161/5596/25
Провадження № 2/161/6017/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.

за участю секретаря судового засідання Семенової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Конякіна 19» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по утриманню будинку, споруд, та прибудинкових територій (відрахувань в ремонтний фонд),-

В С Т А Н О В И В:

26.03.2025 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Конякіна 19» суму заборгованості по відрахуваннях до ремонтного фонду будинку АДРЕСА_1 , в розмірі 4 826,40 гривень та 3028,00 гривень сплаченого судового збору.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2025 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Конякіна 19» задоволено повністю.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2025 року скасувано заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2025 року у цивільній справі № 161/5596/25. Призначено розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

04.11.2025 року представник позивача подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачем сплачено всю суму заборгованості по відрахуваннях до ремонтного фонду будинку АДРЕСА_1 .

Окрім того просив вирішити питання повернення судового збору із державно бюджету, та стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 6000 гривень.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно із ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Позивач під час провадження у справі заявив, що заборгованість відповідачем погашена в повному обсязі, отже предмет спору у справі відсутній, у зв`язку з чим слід закрити провадження у справі.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що відсутній предмет спору в цивільній справі № 161/5596/25 за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Конякіна 19» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по утриманню будинку, споруд, та прибудинкових територій (відрахувань в ремонтний фонд),суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача та закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Окрім цього, вирішуючи питання про повернення позивачеві витрат на судовий збір, суд встановив наступне.

При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 гривень, а саме: згідно платіжної інструкції № 793 (#504) від 18.12.2024 року на суму 302,80 гривень та платіжної інструкції 844 (#804) на суму 2725,20 гривень.

Згідно із ч. 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною 5 статті 7 вищевказаного Закону передбачено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до ч.3 ст. 136 ЦПК України, з підстав зазначених у ч.1 цієї статті, суд, у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Судом встановлено, на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: копію договору про надання правової допомоги б/н від 03.03.2025 та звіт про виконання роботи. Суд звертає увагу, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги б/н від 03.03.2025, розмір гонорару адвоката є фіксованим та становить 6 000 гривень. Строк оплати гонорару адвоката - до 31 грудня 2025 року.

Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходив з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, цінами на ринку адвокатських послуг щодо справ розглядуваної категорії, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, їх фінансовий стан та можливості.

Врахувавши конкретні обставини цієї справи, яка не є складною, час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, оскільки під час розгляду справи відбулось одне судове засідання тривалістю 40 хвилин (перегляд заочного рішення у вказаній справі), визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі шляхом сплати всієї суми заборгованості по відрахуваннях до ремонтного фонду будинку № 19 вулиця Конякіна, м. Луцьк Волинська область, відсутність, під час судового провадження, будь-яких клопотань від сторони позивача до суду про: витребування, призначення експертизи, виклику та допиту свідків, долучення доказів тощо, заперечення відповідача щодо стягнення на користь позивача судових витрат в повному обсязі, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості їх складу та розумного розміру, суд вважає, що справедливо буде відшкодувати позивачеві за рахунок відповідача 1 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст. 133, п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Конякіна 19» - адвоката Стецюка О.В. - задовольнити частково.

Провадження у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Конякіна 19» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по утриманню будинку, споруд, та прибудинкових територій (відрахувань в ремонтний фонд)- закрити.

Повернути Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Конякіна 19» (адреса: 43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Конякіна, будинок 19, ) з Державного бюджету України судовий збір у загальному розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок, який сплачений згідно платіжної інструкції № 793 (#504) від 18.12.2024 року на суму 302,80 гривень та платіжної інструкції 844 (#804) на суму 2725,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Конякіна 19»понесені та документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одну тисячу) гривень 00 копійок.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складний 10 листопада 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова