РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.11.2025 м. Турка

Справа № 458/955/25

Провадження №2/458/408/2025

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Волинець М.З.,

за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р.

Сторони в справі:

позивач Товариство з обмеженою

відповідальністю

«БІЗНЕС ПОЗИКА»,

представник позивача Танцуріна Є.В.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТОВ/ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через систему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 319040-КС-001 від 25.05.2021 у розмірі 21 823,68 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

25.05.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 319040-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 25.05.2021 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 319040-КС-001 про надання кредиту. 25.05.2021 ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 319040-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Таким чином, 25.05.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 25.05.2021 укладено договір № 319040-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (яку позичальник вказав при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 04.09.2025 утворилась заборгованість за договором № 319040-КС-001 про надання кредиту, у розмірі 21 823,68 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 10 323,68 грн, суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн, суми прострочених платежів за комісією - 1 500,00 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати у справі у виді судового збору.

Позиція відповідача.

Відповідач обставин та підстав позову не спростувала, відзиву на позовну заяву не подала.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Турківського району суді Львівської області від 22.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 13.10.2025 о 11:00 год. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано докази по справі в порядку ч. 2 ст. 84 ЦПК України.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 13.10.2025, у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, розгляд справи відкладено на 28.10.2025 о 11:45 год.

У зв`язку з невиконанням АТ КБ «ПриватБанк» вимог ухвали суду від 22.09.2025 в частині витребування доказів та неявкою відповідача, ухвалою суду від 28.10.2025 розгляд справи відкладено на 12.11.2025 о 15:00 год., повторно витребувано докази в порядку ч.2 ст.84 ЦПК України.

05.11.2025 на виконання вимог ухвали суду надійшли витребувані судом з АТ КБ «ПриватБанк» докази у даній справі, зокрема повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , рахунок до картки № НОМЕР_2 , а також інформація про рух коштів (виписка) по рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за період з 25.05.2021 по 14.09.2021.

Представник позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в судове засідання не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом засобами поштового зв`язку, у судове засідання 12.11.2025 повторно не з`явилася. Причин неявки не повідомила, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надала, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалася.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 12.11.2025 вирішено проводити заочний розгляд справи № 458/955/25 на підставі наявних у справі доказів.

Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

25.05.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 319040-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. До вказаного договору додані: пропозиція щодо укладання договору (оферта), прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), паспорт споживчого кредиту, візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (далі - Кредит), а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - правила, а разом - договір).

Тип кредиту: Кредит. Строк кредиту: 16 тижнів. Процента ставка: в день 0,91358938, фіксована. Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 1 500,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 10 000,00 грн. Термін дії договору: до 14.09.2021. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 18 800,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 5432,43 процентів.

Згідно паспорта споживчого кредиту сума кредиту становить 10 000,00 грн; строк кредитування обраний клієнтом - 16 тижнів; мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника; комісія за надання кредиту становить 1 500,00 грн; процентна ставка, відсотків річних - 333,46012370%; тип процентної ставки - фіксована, загальні витрати за кредитом - 8 800,00 грн; орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 18 800,00 грн; реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 5432,43%.

Паспорт споживчого кредиту містить детальний порядок повернення кредиту, із встановленням кількості періодичних платежів, періодичності їх внесення, залишку суми кредиту після сплати поточного платежу, суми кредиту до сплати, нарахованих процентів до сплати та суми платежу до сплати.

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором кредиту № 319040-КС-001 про надання кредиту, перерахувавши відповідачу через «TAC Pay» 25.05.2021 о 20:44 грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 319040-КС-001 від 25.05.2021, станом на 31.07.2025 у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 21 823,68 грн, що складається з: 10 000,00 грн - заборгованості за кредитом; 10 323,68 грн - заборгованості по відсотках, 1 500,00 грн - заборгованості по комісії.

Всупереч умовам кредитного договору, а також вимог ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд встановив, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит».

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису, одноразового ідентифікатора.

Абзац 2 ч.2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 25.05.2021 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 319040-КС-00 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 10 000,00 грн на строк 16 тижнів, які зобов`язався повернути до 14.09.2021 відповідно до графіку платежів, що зазначений в Договорі № 319040-КС-00 від 25.05.2021.

Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 18 800,00 гривень.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 5432,43%

До вказаного договору додані пропозиція щодо укладання договору, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта.

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 25.05.2021 направлено ОСОБА_1 пропозицію укласти договір (оферта) № 319040-КС-00 про надання кредиту.

25.05.2021 ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 319040-КС-00 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1. через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2804, на номер телефону НОМЕР_3 (що зазначено позичальником у його анкеті в особистому кабінеті), який було введено/відправлено позачальником.

З візуальних форм послідовності дій клієнта вбачається порядок дій, здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення та додаткових угод до нього.

Таким чином, 25.05.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 319040-КС-00 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором G-2804.

Суд констатує, що договір про надання кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. При цьому, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, яка вказана останнім при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.

Вказані обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи інформацією щодо транзакцій через платіжний сервіс «TAC Pay», згідно якої ТОВ ««БІЗНЕС ПОЗИКА» перерахувала 25.05.2021 о 20:44 год кошти відповідачу в розмірі 10 000,00 грн на платіжну картку НОМЕР_4 із описом: перерах. коштiв ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_5 зг. до кредитного дог. № 319040-КС-001 від 25.05.2021.

Із інформації АТ КБ «ПриватБанк», наданої на вимогу суду, слідує, що банківська картка № НОМЕР_1 , рахунок до картки № НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 . Згідно наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 25.05.2021 по 14.09.2021 встановлено, що на вищезазначену картку надійшли кошти в сумі 10 0000 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором № 319040-КС-001 від 25.05.2021, станом на 31.07.2025 становить 21 823,68 грн, що складається з: 10 000,00 грн - суми заборгованості за кредитом; 10 323,68 грн - суми заборгованості по відсотках, 1 500,00 грн - суми заборгованості по комісії.

Вказане також підтверджується довідкою про стан заборгованості ОСОБА_1 ( НОМЕР_6 ) за договором № 319040-КС-001 від 25.05.2021, станом на 09.09.2025 /а.с.20 на звороті/.

Щодо стягнення комісії.

Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».

10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» зміст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч.ч.1,2,5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набранням чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затв. Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

На підставі ч.6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.

Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.

Тлумачення ч. 1 ст. 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2022 у справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)).

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст.і 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч.ч. 1,2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 740/3852/19 (провадження № 61-7745св21) зазначено, що: «відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 1 договору, № 319040-КС-001 від 25.05.2021 позичальнику нараховується і позичальник повинен сплатити кредитодавцю комісію за видачу кредиту (далі - комісію) у розмірі 1 500,00 грн.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеному у постановах від 21.04.2021 в справі № 677/1535/15, від 21.07.2021 в справі № 751/4015/15, від 15.12.2021 в справі № 209/789/15, від 12.04.2022 в справі № 640/14229/15 та від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно правової позиці Великої Палати Верховного Суду, викладеної у п. 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 комісія за обслуговування кредитної заборгованості або надання кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У розглядуваному випадку сплата позичальником комісії за надання кредиту передбачена умовами договору. Водночас у договорі відсутні відомості про конкретні послуги, пов`язані з обслуговуванням чи наданням кредиту, які кредитор зобов`язаний надати позичальнику за сплачену ним комісію. Не визначено, за що саме позичальник повинен сплатити комісію за надання кредитних коштів, оскільки отримання такої комісії не супроводжується обов`язком кредитора вчиняти будь-які дії на користь позичальника.

Таким чином, вимога позивача про сплату позичальником комісії у розмірі 1 500,00 грн. за надання кредиту не підлягає задоволенню.

З огляду на те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з відсотками за користування кредитом не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором №319040-КС-001 від 25.05.2021, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у загальному розмірі 20 323,68 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 10 323,68 грн - заборгованість по відсотках.

Будь-яких доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості відповідач не надала.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надав суду належні, допустимі та достатні докази на підтвердження позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 не спростувала доводів позовної заяви, доказів належного виконання нею договору кредиту щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними суду не надала.

З огляду на те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з відсотками за користування кредитом не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором № 319040-КС-001 від 25.05.2021, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у загальному розмірі 20 323,68 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 10 323,68 грн - заборгованість по відсотках.

З огляду на вище викладене, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати у розглядуваній справі складаються зі судового збору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422 грн 40 коп.

Враховуючи те, що позов ТОВ«БІЗНЕС ПОЗИКА» задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, визначає позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з ОСОБА_1 у розмірі 2 255 грн 98 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог: з розрахунку - 20 323 грн 68 коп. (задоволені позовні вимоги) становлять - 93,13% заявленої суми позовних вимог; від суми сплаченого судового збору при поданні позову в розмірі 2 422 грн 40 коп. складають 2 255 грн 98 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) заборгованість за договором № 319040-КС-001 про надання кредиту від 25.05.2021 у розмірі 20 323 (двадцять тисяч триста двадцять три) грн 68 коп., з яких: 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. - сума заборгованості за кредитом; 10 323 (десять тисяч триста двадцять три) грн 68 коп. - сума заборгованості по відсотках.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 2 255 (дві тисячі двісті п`ятдесят п`ять) грн 98 коп.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено та підписано 12.11.2025.

Суддя Марія ВОЛИНЕЦЬ