Провадження № 22-з/812/119/25
17 листопада 2025 року м. Миколаїв
справа № 485/725/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Коломієць В.В.,
суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,
розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Одноор Вікторією Миколаївною - про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості по аліментам,
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 ( після укладання шлюбу ОСОБА_2 ) про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості по аліментам.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Трофименка А.О. - про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України.
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року позов задоволено. Припинено нарахування та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 (з 22 лютого 2025 року ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 року у справі № 477/2532/17, провадження № 2-н/477/242/17, виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області 27 лютого 2018 року. Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 (з 22 лютого 2025 року ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за судовим наказом Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 року у справі № 477/2532/17, провадження № 2-н/477/242/17, виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області 27 лютого 2018 року, яка станом на 01 квітня 2025 року становить 23077,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , 1937 грн 92 коп. судового збору.

Додатковим рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь на користь ОСОБА_1 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з рішенням суду від 30 липня 2025 року та ухвалою від 28 травня 2025 року представник ОСОБА_2 адвокат Трофименко А.О. - подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та постановити ухвалу, якою зупинити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Одноор В.М. просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, приклавши копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 14 від 07 жовтня 2025 року на суму 3000 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником адвокатом Трофименко А.О., залишено без задоволення. Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 травня 2025 року та рішення цього ж суду від 30 липня 2025 року - залишено без змін.

11 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява представника позивача - адвоката Одноор В.М. - про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн витрат на правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Так, згідно з п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, при ухваленні Миколаївським апеляційним судом постанови від 10 листопада 2025 року не було вирішено, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-V «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на правову допомогу (постанова Верховного Суду від 04.06.2025 року у справі № 490/1923/23).

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 у справі був адвокат Одноор В.М., яка діяла на підставі ордеру серії ВЕ № 1171112, договору про надання правової допомоги від 07 жовтня 2025 року ( т. 2 а.с. 4-6).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Одноор В.М. - через систему «Електронний суд» до апеляційного суду було надано: копію квитанції до прибуткового касового ордеру №14 від 07 жовтня 2025 року, Акт № 1 передачі- приймання правничої допомоги від 08 жовтня 2025 року, на загальну суму 3000 грн. (підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу).

Вказані документи були подані представником позивача до Миколаївського апеляційного суду 11 листопада 2025 року, тобто до збігу передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку на подання доказів розміру судових витрат.

Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило.

Колегія суддів вважає такі понесені ОСОБА_1 витрати є дійсними та необхідними і пов`язаними із розглядом справи у суді апеляційної інстанції. За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав задоволення заяви про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. таких судових витрат.

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд

У Х ВА Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Одноор Вікторією Миколаївною задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн (три тисячі гривень) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повне судове рішення складено 17 листопада 2025 року