Провадження № 2/466/275/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

05.12.2023 позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь шкоду в розмірі 349660 грн, що складається з 192260 грн матеріальної шкоди, 150000 грн моральної шкоди. та витрат за проведення оцінки збитків у розмірі 7400 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.08.2023 ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Audi, д.н.з. НОМЕР_1 , під час обгону на смузі зустрічного руху, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів та допустив зіткнення з автомобілем Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_2 .

При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.09.2023 року (справа №352/1886/23), яка набрала законної сили ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Транспортний засіб Kia Sorento, 1.3. НОМЕР_2 , що був пошкоджений в результаті неправомірних дій відповідача, належить на праві власності позивачу.

Відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами була застрахована у ПАТ «СК «УСГ».

Позивач зазначає, що згідно висновку експерта від 21.08.2024 № СЕ-19/109-24/5131-АВ, вартість ремонтно-відновлювальних робіт внаслідок пошкодження автомобіля марки KIA SORENTO 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , без врахування ПДВ, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на день ДТП (06.08.2023 р.) становила 356260,00 грн

ПАТ «СК «УСГ» в межах ліміту матеріальної відповідальності 19.10.2023 виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 160000 гривень.

Тому на думку позивача, ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду в розмірі: 192260 грн та витрати на проведення оцінки збитків у розмірі 7400 грн.

Крім того, оскільки протиправними діями відповідача було порушено звичний спосіб життя позивача, а наслідки ДТП негативно вплинули на стан її здоров`я, остання просить стягнути моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн. Позивач зазначає, що дані кошти хоч якимось чином мають компенсувати ті емоційні та душевні страждання, які їй довелося перенести та витрати пов`язані з відновленням її психічного та емоційного стану.

Ухвалою суду від 07 грудня 2023 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Відповідач скерував на адресу суду відзив, в якому зазначив про безпідставність позовних вимог та просив в позові відмовити. Після надходження на адресу суду заяви про уточнення позовних вимог відповідач позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнав. Що стосується стягнення моральної шкоди, то таку відповідач заперечив зазначивши, що позивачем не доведено факту заподіяння їй моральної шкоди. Зокрема зазначив, що перебування автомобіля у власності позивача жодним чином не означає, що саме вона використовує його за призначенням. Станом на час зіткнення автомобілем керувала інша особа, відповідальність якої застрахована договором обов`язкового страхування власників транспортних засобів. Відповідач стверджує, що оскільки ОСОБА_4 не була учасником ДТП, вона не викликалась у правоохоронні органи та у жодному статусі не могла приймати участь у будь-якому розслідуванні. Крім того зазначає, що неодноразово намагався зв`язатись з особою, яка на момент ДТП керувала автомобілем позивача (її батьком ОСОБА_5 ), однак такий перестав виходити на зв`язок, а про необхідність спілкування з ОСОБА_4 нічого відповідачу не повідомляв.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Інших, відмінних від доводів позовної заяви пояснень суду не надав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково в частині стягнення матеріальної шкоди. Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди то таку сторона відповідача заперечує з огляду на те, що завдання позиву такої шкоди нею не доведено. Крім того додатково пояснили, що під час зіткнення транспортних засобів за кермом автомобіля, який перебуває у власності позивача, був її батько ОСОБА_5 . Він же був потерпілою стороною під час розгляду справи про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинене ДТП, оскільки даний транспортний засіб був у його постійному користуванні та на нього був оформлений страховий поліс. Жодної участі в засіданнях позивач не приймала та навіть не викликалась у такі, всіма питаннями щодо даного ДТП займався її батько ОСОБА_5 . Відтак зазначає, що позивач є лише титульним власником автомобіля, яким вона фактично не користувалась. Відповідач вважає, що моральна шкода у даному випадку безпосередньо позивачу не завдана, оскільки ушкодження автомобіля не могло порушити звичного укладу її життя.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, 06 серпня 2023 року приблизно о 17:30 год.. на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів 307 км м (поблизу с. Рибне) відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Audi, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який є батьком позивача.

Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.09.2023 року у справі №352/1886/23 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказана вище постанова набрала законної сили 16.09.2023 року.

Транспортний засіб Kia Sorento, 1.3. д.н.з. НОМЕР_2 , що був пошкоджений в результаті дорожньо-транспротної пригоди з вини відповідача, належить на праві власності позивачу ОСОБА_4 .

Відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами згідно полісу № EP-215693697 була застрахована у ПАТ «СК «УСГ». За вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 160000 грн.

Відповідно до висновку експерта від 21.08.2024 № СЕ-19/109-24/5131-АВ, вартість ремонтно-відновлювальних робіт внаслідок пошкодження автомобіля марки KIA SORENTO 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , без врахування ПДВ, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на день ДТП (06.08.2023) становила 356260 грн.

ПАТ «СК «УСГ» в межах ліміту матеріальної відповідальності (160000 гривень) 19.10.2023 виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в сумі 160000 гривень, що підтверджується інформацією по картковому рахунку АТ «Державний ощадний банк України», яка завірена банком.

Отже, різниця між виплаченою страховою компанією сумою відшкодування та розміром завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди складає 196260 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо Позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичною вартістю ремонту і сумою страхового відшкодування.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності що передбачено статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначена правова позиція закріплена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами згідно полісу № EP-215693697 була застрахована у ПАТ «СК «УСГ». За вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 160000 грн.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «СК «УСГ» здійснено виплату страхового відшкодування на користь Позивача у розмірі 160000,00 грн., що в свою чергу не заперечується сторонами.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц, від 25.07.2019 року у справі №221/6180/16-ц, від 31.10.2019 року у справі № 522/1597/15-ц, від 13.11.2019 року у справі № 520/8867/15-ц та від 03.06.2021 року у справі №461/2217/19.

В матеріалах справи наявний висновок експерта від 21.08.2024 № СЕ-19/109-24/5131-АВ, згідно якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт внаслідок пошкодження автомобіля марки KIA SORENTO 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , без врахування ПДВ, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на день ДТП (06.08.2023) становила 356260,00 грн. Вказаний висновок визнаний та не заперечується сторонами.

Отже, різниця між виплаченою страховою компанією сумою відшкодування та розміром завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди складає 196260 грн та підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, суд враховує визнання відповідачем позову в частині стягнення матеріальної шкоди, а тому вважає позов в цій частині доведеним та таким, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 150000 грн. суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20.

Позивач, заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю її батька та пошкодження майна, вона зазнала сильних душевних страждань, які спричинили постійне перебування позивача в пригніченому стані. Крім того, у зв`язку з неправомірними діями відповідача позивач тривалий час не мала змоги використовувати свою власність за її прямим призначенням, що значно вплинуло на моральний стан позивача та порушило звичайний режим життя. Позивачем витрачено значний час на проведення експертизи та ремонт автомобіля.

Суд погоджується з тим, що в результаті протиправних дій відповідача позивачу спричинено моральну шкоду.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо наявності моральної шкоди, проте її розмір вважає завищеним, оскільки фактично автомобілем користувався батько позивача ОСОБА_5 , що стверджується виписаним саме на нього страховим полісом, він же був учасником ДТП та стороною під час розгляду адміністративного матеріалу, а тому суд вважає, що в результаті вказаного ДТП звичний уклад життя позивача не був порушений. Крім того, моральна шкода спричинена лише ушкодженням майна та таке фактично є компенсованим страховим відшкодуванням, а інша частина буде відшкодована винною особою. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині з урахуванням засад розумності та справедливості та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 40000 грн.

У зв`язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Що стосується розподілу судових витрат.

згідно частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані із проведенням експертизи.

Правила розподілу судових витрат закріплені у статті 141 ЦПК України.

Так, за змістом частини третьої цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У справі яка розглядається позивач просить стягнути витрати за проведення експертизи у розмірі 7400 гривень. Суд вважає, що такі витрати не мають значення для справи, оскільки експертний висновок долучений позивачем до позовної заяви суд відхилив як доказ. Тому, ці витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов`язані з оплатою судового збору пропорційно задоволених вимог в розмірі 2362,60.

Керуючись ст.ст.4,10-13,76-81,141,247,263-265,268,273,354,355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 196260 (сто дев`яносто шість тисяч двісті шістдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 40000 (сорок тисяч ) гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 2362,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. І. Баєва