Справа № 464/4137/25
пр.№ 2/464/1943/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2025 Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Чорна С.З.

секретар судового засідання Сенюга М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги,

за участі:

представник позивача Бокало Т.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії та абонентське обслуговування) за період з 01.11.2025 ро 31.03.2025 - 3101.15 грн.; за послуги з гарячого водопостачання (гарячого водопостачання та абонентське обслуговування) за період з 01.07.2021 по 31.03.2025 - 4383.08 грн, пеня за послуги з гарячого водопостачання - 79.83 грн, 3% річних за послугу з гарячого водопостачання - 16.68 грн., інфляційні втрати за послугу з гарячого водопостачання - 87.56 грн. А також стягнути з відповідача 3028.00 судового збору.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач є теплопостачальною організацією-субєктом господарської діяльності з постачання споживачем теплової енергії. Відповідно до довідки №7 з місця поживання про склад сім`ї і реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 , зареєстровані та проживають ОСОБА_1 . Відповідачу для здійснення плати за надані послги ЛМКП Львівтеплоенерго був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення на оплату послуг. 3 01.12.2021 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та Споживачем (-чами) вважаються укладеними індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води. Дані договори є публічними договорами присднання, укладаються сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, мають на меті надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води Споживачу. Договори опубліковані на офіційному сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго»: https://lmkp.lte.lviv.ua. Відповідно до п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 р. за № 830 фактом приєднання Споживача до умов договору с вчинення Споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Споживач протягом спірного періоду вчиняла дії, що свідчать про бажання укласти договір (зокрема, здійснювала платежі). Відповідач не виконала свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання. Таким чином у відповідачки виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії та абонентське обслуговування) за період з 01.11.2025 ро 31.03.2025 - 3101.15 грн.; за послуги з гарячого водопостачання (гарячого водопостачання та абонентське обслуговування) за період з 01.07.2021 по 31.03.2025 - 4383.08 грн, пеня за послуги з гарячого водопостачання - 79.83 грн, 3% річних за послугу з гарячого водопостачання - 16.68 грн., інфляційні втрати за послугу з гарячого водопостачання - 87.56 грн.

Ухвалою судді від 14.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02.09.2025 від відповідача до суду поступив відзив на позовну заяву в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки тимові договори розміщені на сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» не можуть вважатись укладеними, а можуть бути прийняті за основу при укладанні договору. Із розрахунком заборгованості не згідна. Гарячою водою не користується з травня 2022 року. Крім того вважає, що позовна давність за період з листопадаа 2020 по квітень 2021 позовна джавність спливла.

07.10.2025 на адресу суду від представника позивача Бокало Т.А. надійшло клопотання про зміну позовних вимог, в якому просить зменшити розмір позовних вимог за послугу з централізованого опалення та стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2020 по 31.08.2025-2707,84 грн; збільшити розмір позовних вимог за послугу гарячого водопостачання і абоненського обслуговування та стягнути з відповідача заборгованість за послуги з гарячого водопостачання (гарячого водопостачання та абонентське обслуговування) за період з 01.07.2021 по 31.08.2025 4903,06 грн, пеня за послуги з гарячого водопостачання 145,84 грн, 3% річних за послугу з гарячого водопостачання - 16.68 грн., інфляційні втрати за послугу з гарячого водопостачання - 87.56 грн.

07.10.2025 на адресу суду від представника позивача Бокало Т.А. надійшли письмові пояснення, згідно яких остання зазначила, що відповідачці з травня 2022 не нараховується послуга з гарячого водопостачання, а лише витрати теплової енергії на функціонування системи гарячої води та абонентське обслуговування, які є обов`язковими до оплати усіма споживачами. Підстави для застосування строків позовної давності за аослуги з постачання теплової енергії відсутні. З відомості за надані послуги централізованого опалення очевидним є те, що відповідачка вчиняла дії, що свідчать про визнання нею основного боргу-часткові оплати нарахованих сум.21.10.2024 Сихівським районним судом було видано судовий наказ по справі про стягнення боргу за надані послуги із ОСОБА_1 . Такий наказ скасовано 17.03.2025.

Представник позивача Бокало Т.А. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що викладені у такому, та у письмових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві, просить у такому відмовити.

Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст.5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та являється її власником, згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 22.04.2025.

Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго`був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюютьсяЗаконом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із п.4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

За змістом ст.ст.12,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ст. ст.67,68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення.

За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

На виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, а постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1023.

Зміни, що були внесені до Правил №830 та Правил №1182, набули чинності з 01.10.2021.

А тому з 01.12.2021 року з відповідачами є укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічним договором приєднання, типова форма якого затвердженапостановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. За умовами вказаного договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Виконавець) зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами.

Зазначений договір є розміщений на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://mkp.Ite.lviv.ua.

Відповідно до п.6 Правил №830, за індивідуальним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку.

Пунктом 8 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії також передбачено, що виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку.

Правова позиція сформована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-29514с15: «Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За таких обставин із загальним висновком судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій про те, що відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги, можна погодитися», а також у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц, від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.

Суд критично оцінює доводи сторони відповідача ОСОБА_1 , що між позивачем та нею відсутні будь-які правовідносини з постачання і споживання теплової енергії за спірний період, оскільки відсутність підписаного договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, відповідач ОСОБА_1 користується послугами, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» у період з 01.11.2020 по 31.08.2025.

Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1 , слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил.

Відповідно до статті 7 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно із розрахунком заборгованості (відомості про нарахування та оплату послуги), наданим позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго», за адресою: АДРЕСА_1 у відповідача виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії та абонентське обслуговування) за період з 01.11.2020 ро 31.08.2025 2707,84 грн.; за послуги з гарячого водопостачання (гарячого водопостачання та абонентське обслуговування) за період з 01.07.2021 по 31.08.2025 4903,06 грн, пеня за послуги з гарячого водопостачання 145,84 грн, 3% річних за послугу з гарячого водопостачання - 16.68 грн., інфляційні втрати за послугу з гарячого водопостачання - 87.56 грн.

Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування такого відповідачем не надано.

Твердження відповідачки про неправильність обчислення розміру заборгованості не знайшло належного підтвердження в ході судового розгляду з огляду на надані стороною позивача та досліджені в ході судового розгляду докази.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимогЦивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 скасовано заборону на нарахування пені у зв`язку із наявною заборгованістю за надання житлово-комунальних послуг.

На підставі наведено, вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційних нарахувань також підлягають задоволенню.

За змістом ст.ст. 525,526,629 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначається, що позивач, звертаючись до суду з позовом до ним, пропустив строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного) (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України).

Позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» зверталось до Сихівського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу 21.10.2024 Сихівським районним судом було видано судовий наказ. 17.03.2025 судовий наказ скасовано. Відтак перебіг позовної давності починається з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а тому відповідно до ст. 264 ЦК України строк позовної давності не є пропущеним.

Крім того, відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українидоповнено пунктом 12: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» від 11.03.2020 № 211в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року. В подальшому строк дії карантину в Україні неодноразово продовжено, востаннє на строк до 30 червня 2023 року.

Таким чином, починаючи з дня набрання чинності вищевказаним Законом України, а саме з 02 квітня 2020 року, діє положення про продовження строків позовної давності на період карантину.

Разом з тим, Законом України від 15.03.2022 № 2120 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи.

Зважаючи на вищевказане, позовну давність щодо вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води , з урахуванням дії карантину та воєнного стану, позивачем не пропущено.

У зв`язку з цим, заявлене відповідачем у відзиві клопотання про застосування позовної давності не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

А відтак, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії та абонентське обслуговування) за період з 01.11.2020 по 31.08.2025 2707,84 грн.; за послуги з гарячого водопостачання (гарячого водопостачання та абонентське обслуговування) за період з 01.07.2021 по 31.08.2025 4903,06 грн, пеня за послуги з гарячого водопостачання 145,84 грн, 3% річних за послугу з гарячого водопостачання - 16.68 грн., інфляційні втрати за послугу з гарячого водопостачання - 87.56 грн.

Окрім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн.

На підставі Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,Закону України «Про теплопостачання» та керуючись статтями 12,81,89,141,247,263-265,280-289ЦПК України,суд, -

у х в а л и в :

позов Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії та абонентське обслуговування) за період з 01.11.2020 по 31.08.2025 2707,84 грн.; за послуги з гарячого водопостачання (гарячого водопостачання та абонентське обслуговування) за період з 01.07.2021 по 31.08.2025 4903,06 грн, пеня за послуги з гарячого водопостачання 145,84 грн, 3% річних за послугу з гарячого водопостачання - 16.68 грн., інфляційні втрати за послугу з гарячого водопостачання - 87.56 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 3028грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (місце знаходження : м. Львів, вул. Д. Апостола, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 12.11.2025.

Суддя