Справа № 404/7820/25
Номер провадження 2/404/2770/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності за набувальною давністю, суд

ВСТАНОВИВ :

У липні 2025 року позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю. Просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 15 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Представник позивача, адвокат Звіздун А.М. у підготовче засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі у підготовче засідання не з`явились, надали заяви про визнання позову, в яких послались на обізнаність про наслідки визнання позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що визнання позову суперечить закону з наступних підстав.

В силу ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди мають враховувати, що для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до зазначеної статті повинні існувати наступні ознаки: володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю; володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків.

У відповідності до вищенаведених норм матеріального права, ознаками володіння, необхідними для набуття права власності за набувальною давністю є добросовісне, відкрите та безперервне володіння, які повинні мати місце одночасно.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

При вирішенні спорів про набувальну давність необхідно враховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися у повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником.

Враховуючи предмет позову, суд вважає, що визнання відповідачами позову суперечить вимогам ст. 344 ЦК України.

Суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 572/2515/15-ц.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті заяв відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання позову ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.206, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у прийнятті заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3

про визнання позову ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю та продовжити розгляд цивільної справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 11.11.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова