ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/1505/24 Номер провадження 22-ц/814/3123/25Головуючий у 1-й інстанції Прасол Я. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника представника Товариства з обмеженою відповідальністю Клименка Тараса Васильовича

на заочне рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05 травня 2025 року, ухвалене суддею Прасол Я.В.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.02.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 489054-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами договору ТОВ «Бізнес позика» надає позичальникові грошові кошти у розмірі 35000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором та правилами про надання грошових коштів у кредит. Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою за кожен день користування кредитом.

ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 35000 грн., шляхом зарахування на банківську картку позичальника.

ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 14.11.2024 утворилася заборгованість у розмірі 151999,94 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 35000 грн.; сума прострочених платежів по процентах 111749,94 грн.; сума прострочених платежів за комісією 5250 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Заочним рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05 травня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 489054-КС-001 про надання кредиту від 06.02.2024 у розмірі 99050 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятдесят) гривень та судовий збір у розмірі 1578 (одна тисяча п`ятсот сімдесят вісім) гривень 44 копійки.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Часткове задоволення позовних вимог обґрунтовано доведеністю позивачем правових підстав для стягнення з відповідача розміру кредитної заборгованості, яка складається з тіла кредиту, комісії та відсотків, з урахуванням максимальної денної процентної ставки 1 %, у відповідності до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи вищевказане законодавче обмеження щодо розміру денної процентної ставки, місцевий суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення процентів у сумі 52949,94 грн.

Не погодившись з даним рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржив представник ТОВ "Бізнес Позика" адвокат Клименко Т.В., просив його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення про їх задоволення, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, розмір денної процентної ставки, передбачений договором № 489054-КС-001 про надання кредиту від 06.02.2024 року, не перевищує 1 %, виходячи з того, що обрахування базувалося на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 111749,94 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, що в свою чергу свідчить про безпідставну відмову суду у стягненні процентів у розмірі 52949,94 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 52949,94 грн., тому в іншій частині рішення суду в силу ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 06.02.2024 між позивачем ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 у електронній формі укладено договір № 489054-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), який підписано за допомогою одноразового ідентифікатору UA-7245, надісланого на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 18-32).

Відповідно до п. 2.1. договору, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 35000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика».

Строк на який надається кредит становить 24 тижнів. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14933273, фіксована. Комісія за надання кредиту: 5250 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 35000 грн. Строк дії договору: до 23.07.2024. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 90960 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9144,92 процентів. Денна процентна ставка: 0,95 процентів (п. 2.3- п. 2.11 договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору.

Пунктом 3.2. договору про надання кредиту визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та додатку № 1 до договору.

У розділі 8 договору «Реквізити та підписи сторін» зазначено номер електронного платіжного засобу позичальника ОСОБА_1 НОМЕР_2 та номер телефону - НОМЕР_1 .

Факт належності ОСОБА_1 даного рахунку та зарахування 06.02.2024 кредитних коштів підтверджується повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» та долученою до нього випискою по рахунку № НОМЕР_3 за період з 06.02.2024 по 23.07.2024 (а.с. 110-116).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань з надання позичальнику кредитних коштів.

З розрахунку заборгованості за договором № 489054-КС-001 позичальника ОСОБА_1 вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість у загальному розмірі 151999,94 грн., яка складається з тіла кредиту у сумі 35000 грн., процентів у розмірі 111749,94 грн. та комісії у сумі 5250 грн., яку позивач просив стягнути в судовому порядку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов до висновку про стягнення тіла кредиту, комісії та відсотків з урахування положень ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», якими встановлено максимальну денну відсоткову ставку в розмірі 1 %.

З огляду на викладене місцевий суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 52949,94 грн., які перевищують визначений законом розмір денної відсоткової ставки.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Факт укладення між сторонами 06.02.2024 року договору № 489054-КС-001 про надання кредиту у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» відповідачем не спростовано.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.

Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідно до частини 17 Розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

У справі, що переглядається, встановлено, що за умовами Договору кредиту стандартна процентна ставкав день 1,14933273 фіксована та стандартна процентна ставка 2,0000 в день фіксована.

Згідно з п. 3.2. кредитного договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою, вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний у п.3.2.3 та додатку №1 до договору і розраховується у порядку, описаному нижче.

У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми виданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4 договору (п. 3.2.1 договору).

Пунктом 3.2.2 кредитного договору сторони дійшли згоди, що у разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3 та додатку № 1 до договору, унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4 договору. При цьому нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня прострочення платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний у п. 3.2.3 і додатку №1 до договору та до закінчення терміну дії договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (з визначенням розтермінування величини ставки протягом перехідного періоду після набрання законної сили цими положеннями).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за кредитом, які згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» при розрахунку денної процентної ставки складають значення показника формули ЗВСК, включаються: - доходи кредитодавця у вигляді процентів; - комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; - інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Суд першої інстанції правильно вказав, проте не врахував при вирішенні спору, що денна процентна ставка визначається за формулою, встановленою ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», де: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t -строк кредитування у днях.

Тобто, виходячи зі змісту ст. 1, ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка не є процентами по кредиту (за користування кредитом).

Натомість суд першої інстанції помилково ототожнив ці поняття, розцінивши визначені кредитним договором проценти за користування кредитом (стандартна процентна ставка в день 2,00 %, знижена процентна ставка в день - 1,14933273 %) як денну процентну ставку.

Згідно з розрахунком позивача за формулою, встановленою ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка становить 0,95 % з розрахунку: (55960/35000)/169 днів х 100%=0,95 %).

Окрім того, у п. 2.11 договору про надання кредиту сторони погодили, що денна процентна ставка становить 0,95 %.

З вищевикладеного вбачається, що розмір денної процентної ставки, передбачений договором від 06 лютого 2024 року № 489054-КС-001 не перевищує 1%, виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі, як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 111749,94 грн., суд вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають погодженими сторонами умовам договору та не суперечать положенням Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене,колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05 травня 2025 року, шляхом збільшення розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за договором № 489054-КС-001 про надання кредиту від 06 лютого 2024 року з 99050 грн. до 151999,94 грн. шляхом збільшення розміру стягнутих процентів за користування кредитом з 58800 грн. до 111749,94 грн.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Враховуючи задоволення позовних вимог, заочне рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05 травня 2025 року в частині розподілу судових витрат також підлягає зміні, шляхом збільшення суми стягнутого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» судового збору з 1578,44 грн. до 2422,40 грн.

За розгляд справи в суді апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3633,40 грн.

Разом з тим, предметом апеляційного перегляду було рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні грошових коштів у розмірі 52949,94 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Окрім того, апеляційна скарга подана в електронному вигляді через систему «Електронний суд».

Згідно положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, за перегляд рішення місцевого суду підлягав сплаті судовий збір у сумі 1012,75 грн. (843,96 грн. ? 150 % ?0,8).

Враховуючи викладене, за апеляційний перегляд справи в суді апеляційної інстанції з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» підлягає стягненню судовий збір у сумі 1012,75 грн.

Сума надмірно сплаченого позивачем судового збору до суду апеляційної інстанції становить 2620,85 грн. та підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, п. 3, 4, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" адвоката Клименка Тараса Васильовича задовольнити.

Заочне рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05 травня 2025 року змінити, збільшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості за Договором № 489054-КС-001 про надання кредиту від 06 лютого 2024 року з 99050 грн. до 151999,94 грн., а також суми судового збору з 1578,44 грн. до 2422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1012,75 грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» надмірно сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2620,85 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук