Справа № 212/9865/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Терещук М. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив таке.

До суду звернувся представник позивача Столітній М. М. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив розгляд справи на 06.10.2025, а потім на 05.11.2025.

В усі судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином. Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності позивача.

06 жовтня 2025 року суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів. На виконання ухвали суду АТ «Універсал Банк» 24.10.2025 надіслав витребувані документи.

Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України наявні підстави для винесення судом заочного рішення. Суд скористався своїм правом, обумовленим ч. 6 ст. 259 ЦПК України, та відклав складання повного тексту рішення.

Позиції сторін.

Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1426590, укладеним між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем, на загальну суму 39 200,00 грн та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн, витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Позов обґрунтував таким. 06.02.2024 року між ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем в електронній формі укладено Договір № 1426590 про надання споживчого кредиту. Відповідач підписала договір електронним підписом (одноразовим ідентифікатором). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язався надати відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.3. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 4000 грн. Згідно з п. 1.4. Договору строк кредиту 360 днів: з 06.02.2024 року по 31.01.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало кредит 4 000,00 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок відповідача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідач вказала особисто під час укладання Договору.

Згідно з п.3.1. Договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. Пунктом 1.5.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору. Пунктом 1.5.2. Договору передбачено знижену процентну ставку, яка становить 0,01% в день та застосовується на наступних умовах. Якщо споживач до 26.02.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. 26.02.2024 Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Сума заборгованості

24 грудня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та позивачем було укладено Договір факторингу № 24122024, за яким ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передало відповідачу за плату належні йому права вимоги до відповідача за договором № 1426590 за реєстром боржників; і позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 41 200,00 грн, з яких: 4 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 31 400 грн нараховані первісним кредитором (ТОВ «СЛОН КРЕДИТ»)проценти, сума боргу за відсотками, нарахованих первісним кредитором, 3 800,00 грн нараховані позивачем проценти за 38 календарних днів, 2 000,00 грн штрафні санкції. Вимогу про стягнення штрафних санкцій позивач не висунув, посилаючись на те, що вони не підлягають стягненню відповідно до норм закону.

Відповідач не погасила борг ні первісному кредитору, ні позивачу.

Відповідач своїм правом на подання відзиву тощо не скористалася.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

06.02.2024 року о 12:54 год між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) було укладено Договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1426590 (далі «Договір»; а. с. 80-84), за умовами якого кредитор надав відповідачці кредит у сумі 4 000,00 грн строком на 360 днів (п. 1.3., 1.4.). Згідно з п. 1.3. Договору періодичність платежів зі сплати процентів становить кожні 20 днів. Згідно п. 1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору (тобто 360 днів). Знижена процентна ставка 0,010% в день застосовується лише у випадку,якщо споживач до 26.02.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п. 1.5.2 Договору).

Денна процентна ставка складає 2,50% в день (п. 1.7. Договору).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 163 455,62% річних (п. 1.9 Договору), орієнтовна загальна вартість кредиту складає 40 000,00 грн (п. 1.10. Договору).

Можливість укладення кредитного договору в електронній формі передбачена п. 1.1. самого договору (а. с. 80). Разом з Договором ОСОБА_1 підписала також Таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а. с. 84 зворот) та Паспорт споживчого кредиту ( а. с. 63-64).

Згідно з п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1. Договору; а. с. 80 зворот).

Лист ТОВ «ПЕЙТЕК» від 14.01.2025 (а. с. 72) та витребувана судом інформація від АТ «Універсал Банк» підтверджує обставину належності платіжної картки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , та зарахування на цю платіжну картку 06.02.2024 платежу в сумі 4 000,00 грн (а. с. 102).

24 грудня 2024 року позивач та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» уклали договір факторингу № 24122024 (а. с. 54-62), відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь позивача права грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 за договором № 1426590, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу (а. с. 86), в якому зазначено, що заборгованість відповідача становить 37 400 грн, з яких: 4 000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 31 400 грн - сума боргу за відсотками, 2 000 грн - заборгованість за пенею.

Згідно з Розрахунком заборгованості (а. с. 49) з 25.12.2024 до 31.01.2025 позивач нарахував проценти в загальному розмірі 3 800,00 грн з розрахунку 2,5 % в день.

Докази погашення заборгованості та/або спростування розрахунку заборгованості відповідач суду не надала.

Отже, між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» як первісним кредитором та відповідачем склалися відносини споживчого кредитування; право вимоги за укладеним між ними кредитним договором було передано 24.12.2024 за договором факторингу позивачу. Обставини кредитування та переходу права вимоги суд вважає доведеними.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки обставина перерахування кредитних коштів доведена позивачем, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення 4 000,00 грн як тіла кредиту.

Щодо процентів за Договором.

Оцінюючи розмір нарахованих процентів, суд враховує таке.

Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Це положення було встановлене Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 23.12.2023. Згідно з указаним Законом Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %". Отже, у період з 07.05.2024 до 20.08.2024 кредитодавець має право встановлювати процентну ставку в розмірі 1,5 %; в період з 21.08.2024 1%.

Як свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості, цієї вимоги закону позивач під час нарахування процентів не дотримався. У період з 06.02.2024 до 22.04.2024 застосовувалась процентна ставка у вигляді 2,5 %, тобто 100 грн/день, що склало 7 700,00 грн за весь вказаний період (77 днів), та є правомірним. Надалі позивач застосовував таку саму процентну ставку, що суперечить вимогам чинного законодавства. Отже, нараховані за цей час проценти мають бути перераховані та зменшені як такі, що нараховані всупереч вимогам закону. Період з 23.04.2024 до 20.08.2024, протягом якого могли бути нараховані проценти в розмірі 1,5% (тобто 60 грн/день), складає 120 днів. Отже, за цей період можуть бути стягнуті проценти в розмірі 7 200,00 грн (120 днів х 60 грн). Період з 21.08.2025 до 31.01.2025, протягом якого могли бути нараховані проценти в розмірі 1% (тобто 40 грн/день), складає 164 дні. Отже, за цей період можуть бути стягнуті проценти в розмірі 6 560,00 грн (164 днів х 40 грн).

Отже, суд дійшов висновку про правомірність стягнення процентів у загальному розмірі 21 460,00 грн за весь період нарахування з 06.02.2024 до 31.01.2025. В цій частині вимога про стягнення процентів за користування кредитом належить до задоволення. В іншій частині стягнення процентів слід відмовити.

Отже, позов належить до задоволення частково.

Щодо зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Позивач також просив суд зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути на свою користь отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача.

Послався в обґрунтування цієї вимоги на ст. 265 ЦПК України.

Згідно з ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд дійшов висновку про те, що норма ч. 10 ст. 265 ЦПК України у цьому випадку не застосовується, оскільки в ній йде мова про борг, на який нараховуються відсотки або пеня. За обставинами цієї справи борг ОСОБА_1 перед відповідачем не є таким, на який нараховуються відсотки або пеня. Нарахування відсотків припинилося зі спливом строку кредитування (31.01.2025) та підстав для подальшого нарахування немає. Пеня не нараховується в силу п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в якому визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Позивач, обумовлюючи у позові відсутність вимоги про стягнення з відповідача пені, нарахованої первісним кредитором (2 000,00 грн), сам послався на відсутність підстав для стягнення.

Що стосується можливості застосування ст. 625 ЦК України як підстави для стягнення втрат від інфляції та 3% річних, то в силу вже наведеного п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

Оскільки період дії воєнного стану в Україні триває і невідомо, коли закінчиться, відсутні підстави для задоволення такої вимоги позивача та пов`язаної з цією його вимоги роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

Суд встановив, що витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн підтверджуються такими документами: Договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а. с. 46); заявкою на виконання доручення до Договору про надання правової (правничої) допомоги; Актом прийому-передачі виконаних робіт від 12.08.2025 (а. с. 85). Однак в Акті прийому-передачі виконаних робіт в п. 10 (а. с. 74 зворот) зазначено вид послуги: представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства, в тому числі участь у судових засіданнях; зазначена вартість вказаної послуги 1 640,00 грн за 2 години.

Суд вважає, що відповідна послуга не була надана з боку представника ОСОБА_2 , тому заявлена сума відшкодування витрат на правничу допомогу в цій частині не відповідає критерію реальності; отже не належить до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір та витрати на правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2 422,40 грн має бути стягнутий з відповідача у розмірі 1 573,32 грн, а витрати на правничу допомогу - у розмірі 5 429,73 грн.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив таке.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 25 460,00 (двадцять п`ять тисяч чотириста шістдесят) гривень, з яких: 4 000,00 грн тіло кредиту, 21 460,00 грн сума процентів за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» сплачений судовий збір в розмірі 1 573,32 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 429,73 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано безпосередньо до Покровського районного суду міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ"; 03150, місто Київ, вул. Загородня, будинок 15, офіс 118/2; .

Відповідач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 07 листопада 2025 року.

Суддя: М. В. Швець