Справа № 553/3258/25
Провадження № 2/553/1547/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.11.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави у складі:

головуючої судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Сіомашко В.Р.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

04.08.2025 представник позивача звернулась до суду з позовом до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно, в якому просила визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0583 га, кадастровий номер: :12:001:1075, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 є спадкоємцем до майна померлих матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 видане 04.06.2007. Центральним відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції), батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена 07.11.2007 за № 343/2007 Першою (до реорганізації Третьою) полтавською державною нотаріальною конторою. Спадкоємцем ОСОБА_2 є й чоловік

ОСОБА_3 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена 18.09.2009 №318/2009 Першою (до реорганізації Третьою) полтавською державною нотаріальною конторою. Спадкоємцями ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_1 . тa син ОСОБА_4 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 заведена 23.08.2012 №101/212 Першою (до реорганізації Третьою) полтавською державною нотаріальною конторою. 17.07.2019 Спадкоємцем ОСОБА_4 є його сестра ОСОБА_1 . До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,0583 га, кадастровий номер: :12:001:1075, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на ній житловий будинок. Оформити спадкові права на земельну ділянку в позасудовому порядку ОСОБА_1 не може, оскільки земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без визначення розміру часток, як наслідок, у нотаріуса відсутня можливість встановити склад спадкового майна. У зв`язку з чим, державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Спірна земельна ділянка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві власності на земельну ділянку з кадастровим №:12:001:1075 є рівними та складають по 1/2. ОСОБА_3 після смерті дружини ОСОБА_2 успадкував належну їй 1/2 частку ділянки, але не оформив своїх спадкових прав. Таким чином, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 входить в цілому земельна ділянка з кадастровим №:12:001:1075, 1/2 частку якої успадкувала позивачка, а 1/2 частку її брат ОСОБА_4 .

Отже, ОСОБА_1 успадкувала після смерті батька ОСОБА_3 та брата ОСОБА_5 (по 1/2 частці після кожного) земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0583 га, кадастровий номер: :12:001:1075, за адресою: АДРЕСА_1 , але не може оформити спадкові права

Ухвалою суду від 07.08.2025 відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене у справі підготовче судове засідання.

14.08.2025 до суду від представника Полтавської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача при розгляді даної справи поклався на розсуд суду, зазначив, що Полтавською міською територіальною громадою жодним чином не порушено чи оспорено права та обов`язки позивача у правовідносинах, що стосуються предмету спору.

Ухвалою суду від 10.09.2025 закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала до суду заяву, у якій підтримала заявлені позовні вимоги, просила розглянути справу без її та позивача участі.

Представник Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив провести судове засідання без його участі, з урахуванням поданих у відзиві пояснень.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, (а.с 8).

14.07.1990 ОСОБА_5 уклала шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 8).

Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №181245 та серії ПЛ №181246, земельна ділянка яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві спільної сумісної власності батькам позивачки - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 12-13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачки ОСОБА_2 , (копія свідоцтва про смерть - а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_3 (копія свідоцтва про смерть - а.с. 6 зв.).

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.06.2023, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 успадкували після смерті своїх батьків житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , який належав в рівних частках ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_3 , який прийняв спадщину але не оформив своїх спадкових справ (а.с. 11 зв.).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивачки ОСОБА_4 (копія свідоцтва про смерть - а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_4 , його сестра - ОСОБА_1 , оформила спадкові права на належну померлому частину вищезазначеного житлового будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.06.2023 (а.с.11)

18.07.2024 приватним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Вербецькою Т.М. відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батьків та брата на відповідну частку земельної ділянки площею 583 кв.м, кадастровий номер :12:001:0075, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для відмови нотаріусом зазначено те, що вищезазначена земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , визначити частики померлих, а тим самим встановити склад спадкового майна не вбачається за можливе. Також зі змісту вказаної постанови вбачається, що інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає. (а.с.9-10).

Тож у позивача існують перешкоди в оформленні спадкових прав на земельні ділянки у нотаріальному порядку.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомоті від 04.08.2025, ринкова вартість частин земельної ділянки з кадастровим № :12:001:0075 складає 21173,74 грн. (а.с. 17-18).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1226 ПК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

За змістом ч.1ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові №6 -2с15 від 11.02.2015 року, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід застосовувати положення ч.4 ст.120 3К України з огляду на таке.

Аналіз змісту норм ст.120 ЗК України в їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принципи цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч.4 ст.120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст.125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Таким чином, у зв`язку з визнанням за сторонами права власності на відповідні частки у житловому будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований на спірній земельній ділянці, до них переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташовані вказані об`єкти нерухомості у частках, що пропорційні їх частці у будинковолодінні.

За нормою ст.87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно - правовими угодами, при прийнятті спадщини або за рішенням суду.

Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47 цс20).

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у праві сумісної власності на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є рівними по та складають по 1/2 частині. Спадкоємцем майна після їх смерті в рівних частках стали їх син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_1 . Після смерті брата, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті брата, на відповідну 1/2 частку спірної земельної ділянки та житловий будинок, однак, не має можливості оформити свої спадкові права на земельні ділянки через відсутність визначених часток, належних спадкодавцю у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки.

Отже, оскільки позивач ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , то за позивачем, пропорційно до її частки у будинковолодінні, слід визнати право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0583 га, кадастровий номер: :12:001:1075, за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок.

Обставини, викладені в обґрунтування позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються доведеними.

Враховуючи викладене та відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом в судовому порядку, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4,5,11,81,82,206,263,265,268,272,273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Полтавської міської територіальної

громади в особі Полтавської міської ради, про визнання права власності спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0583 га, кадастровий номер: :12:001:1075, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Полтави або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, , адреса: 36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави В. В. Москаленко