Дата документу 28.10.2025 Справа № 334/3443/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/3443/25 Головуючий у І інстанції: Козлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/1730/25 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Гончар М.С.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2025 року у справі за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2025 року через підсистему «Електронний суд» МТСБУ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позову зазначено, що 20.05.2023, водій ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом «JAWA» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , внаслідок чого, від отриманих травм пішохід загинула.

На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому нормами п.п. "а" п. 41.1. ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на час ДТП, МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі розмірі 241200 грн за заподіяну шкоду.

Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього законом обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу.

Отже, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 .

16.10.2024 позивач надіслав ОСОБА_1 листа-претензію, яким його було проінформовано про необхідність компенсувати зазначені витрати та запропоновано у добровільному порядку компенсувати МТСБУ зазначену частину витрат.

Проте, відповіді відповідач не надав, добровільно шкоду не відшкодував, тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Посилаючись на означені обставини, МТСБУ просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ кошти понесених витрат в розмірі 241200 грн та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат, а саме - 241200 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ судовий збір в розмірі 3028 гривень.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2025 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

ОСОБА_1 зазначав, що не винуватий у скоєнні ДТП, а відтак і в спричинені завданої шкоди, щоє підставою для відмови в задоволенні позову.

Так, за обставинами ДТП 20.05.2023, о 13 год 30 хв, ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом «JAWA» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух по проїзній частині вул. Сергія Синенка зі сторони вул. Піщаної в напрямку вул. Тагнанської м. Запоріжжя. У цей час попереду в районі буд. 14 по вул. Сергія Синенка в м. Запоріжжі пішохід ОСОБА_2 перетинала проїзну частину у невстановленому для пішохідного переходу місці, справа наліво відносно руху мотоцикла. Під час руху відбувся наїзд на пішохода, внаслідок ДТП пішохід була доставлена до лікарні, ІНФОРМАЦІЯ_1 пішохід ОСОБА_2 померла в лікарні під наглядом лікарів.

Відомості про кримінальне правопорушення від 20.05.2023 внесено до ЄРДР за №0001036 за ознаками ч.2 ст.286 КК України.

За результатами проведеного досудового слідства, орган досудового слідства дійшов висновку, що причиною виникнення ДТП стало виключно порушення пішоходом ОСОБА_2 п. 4.14 а)б) ПДР України.

Вказані обставини та висновок органу досудового слідства підтверджуються постановою слідчого відділення з розслідування злочинів у сфері транспорту ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Тарана Р.П. про закриття кримінального провадження від 30.06.2023 року.

Згідно з постановою слідчого відділення з розслідування злочинів у сфері транспорту ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Гарана Р.П. від 30.06.2023, кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.І ст. 284 КПК України за відсутністю в діях відповідача складу кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України. Вказана постанова не оскаржувалась і набрала чинності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 78-79). Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

П. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішенняне відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 03 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року по справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21)).

Так, ОСОБА_1 апеляційній скарзі зазначив, що неналежне його повідомлення про розгляд справи в суді першої інстанції унеможливило реалізацію ним наданих процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_1 судом першої інстанції про дату та час призначення судового засідання, що є обов`язковою підставою для скасування зазначеного рішення.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (частина сьома статті 14 ЦПК України).

До визначення Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених ЦПК України дій з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС суд вручає судові рішення в паперовій формі (підпункт 15.14 підпункту 15 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України).

Відповідно до положень підпункту 15 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України окремі підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС. Про початок функціонування ЄСІТС у складі всіх необхідних для її повного функціонування підсистем (модулів) Вища рада правосуддя публікує оголошення у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України.

Оголошення про створення та забезпечення функціонування окремої підсистеми (модуля) ЄСІТС має містити посилання на відповідний підпункт підпункту 15 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, який передбачає особливості вчинення тих процесуальних (або інших) дій, порядок вчинення яких зазнає змін після початку функціонування такої підсистеми (модуля).

У газеті «Голос України» від 04 вересня 2021 року № 168 (7668) Вища рада правосуддя опублікувала оголошення про початок функціонування трьох підсистем (модулів) ЄСІТС - «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку.

Вища рада правосуддя у цьому повідомленні зазначила, що з початком функціонування підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку зазнає змін порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктом 15.14 підпункту 15 пункту 1 розділу VIII «Перехідні положення» ЦПК України. Такі дії вчиняються з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС у порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (з наступними змінами) (далі - Положення), та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Отже, зазначені в оголошенні Вищої ради правосуддя підсистеми (модулі) ЄСІТС почали офіційно функціонувати з 05 жовтня 2021 року.

Положення визначає порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ЄСІТС), зокрема підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку; порядок вчинення процесуальних дій в електронній формі з використанням таких підсистем; особливості використання в судах та органах системи правосуддя іншого програмного забезпечення в перехідний період до початку функціонування ЄСІТС у складі всіх підсистем (модулів).

Пунктом 17 Положення про ЄСІТС визначено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 24 Положення визначено, що підсистема «Електронний суд» підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів ЄСІТС за вебадресою wiki.court.gov.ua.

Особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою (пункт 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).

Тож правила Положення передбачають обов`язковість надсилання документів саме до Електронного кабінету.

Відтак, перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (пункт 2 частини шостої статті 272 ЦПК України).

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Відповідно до пункту 42 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету. У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

Так, судом встановлено, що відповідач має зареєстрований Електронний кабінет в ЄСІТС, проте в порушення вищезазначених норм, матеріали справи не містять доказів повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позову, оскільки МТСБУ в силу покладених на нього повноважень законом виплатило страхове відшкодування (регламентну виплату) потерпілому за страховика винної особи, про якого не було відомо МТСБУ, він набув регресної вимоги до відповідача на суму в розмірі 241200 гривень.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи та не заперечували сторони, що 20.05.2023 о 13:33 год на вул. Сергія Синенка, 15, водій ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом «JAWA» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , внаслідок чого, від отриманих травм пішохід загинула.

На дату скоєння ДТП, ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Постановою слідчого СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 30 червня 2023 року кримінальне провадження № 0001036 від 20.05.2023 за ч.2 ст.286 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення. Зазначена постанова слідчого не оскаржувалася.

Представник матері загиблої, з метою отримання відшкодування звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди.

Керуючись нормами п. п. "а" п. 41.1. ст. 41 Закону в редакції, яка діяла на момент ДТП МТСБУ 16.08.2023 здійснило виплату відшкодування потерпілій особі розмірі 241200 грн за заподіяну шкоду.

16.10.2024 МТСБУ надіслало ОСОБА_1 листа-претензію, яким проінформувало його про необхідність компенсувати зазначені витрати та запропоновано у добровільному порядку компенсувати МТСБУ зазначену частину витрат, проте відповіді позивач не отримав.

Відповідно до розрахунку на виплату страхового відшкодування потерпілому, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі у розмірі 241200 грн, що підтверджується платіжним дорученням 974554 від 16.08.2023.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто, нормами ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст. 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (п. 1.4, 1.7 ст. 1).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом підпункту «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з підпунктом 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону.

Отже, передбачене право МТСБУ на регресний позов на підставі підпункту 38.2.1, п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є лише у випадках, коли водій або власник транспортного засобу спричинив дорожньо-транспортну пригоду, тобто є винуватцем ДТП.

Колегія суддів зауважує, що у постанові слідчого СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 30.06.2023 про закриття кримінального провадження № 0001036 від 20.05.2023 слідчий дійшов висновку, що причиною виникнення ДТП стало виключно порушення пішоходом ОСОБА_2 вимог п. 4.14 а)б) ПДР України. Тобто, відповідач не був винуватий у ДТП.

Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. З аналізу змісту статей 559 та 1191 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, можна зробити висновок, що мова йде відносно особи, яка є винуватою в заподіяні шкоди, однак з огляду на встановлені обставини невинуватості відповідача у скоєнні ДТП, він не є винуватим і у спричинені завданої шкоди, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2025 року та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки новою постановою колегія суддів відмовляє в задоволенні позову, ОСОБА_1 має право на відшкодування йому судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2025 року скасувати. Ухвалити в цій справі нову постанову:

«Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишити без задоволення.»

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: