Справа №345/5695/25
Провадження № 2/345/2618/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Юрчака Л.Б.

секретаря Пилипів Н.П.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її вітчим, ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина. Крім неї право на спадщину має її мама, ОСОБА_3 та її брат ОСОБА_2 , проте ними було подано заяви про відмову від частки у спадковому майні, тому відповідно ніхто з них на спадкове майно не претендує. Приватним нотаріусом позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим їй було рекомендовано з цього приводу звернутись в суд. В зв`язку з тим, що іншим способом захистити спадкові права у неї не має можливості, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом неоспорюваного права позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.10.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

У підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, справу слухати у її відсутності.

У підготовче судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, однак подали заяви, згідно яких позов визнають та прочуть винести рішення, яким визнати право власності на спадкове майно, розгляд справи просять проводити у їхній відсутності.

Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідачі по справі визнали вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер вітчим позивачки ОСОБА_4 , що (далі за текстом спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10 червня 2019 року (а.с. 6).

Згідно рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.04.2025 ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на три місяці з часу набрання судовим рішенням законної сили (а.с. 24-25).

Також даним рішенням були встановлені наступні обставини:

-факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 , яка являється її матір`ю, і померлим ОСОБА_4 , який є чоловіком останньої та вітчимом позивачки, підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 17.11.2016 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 20.07.2005;

-відповідно до заповіту від 12.06.2014, який посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Гаврилюком О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 351, ОСОБА_4 заповів в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 усе майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось, і з чого б не складалось, а також усе те, що буде належати йому на день смерті;

-згідно з відповіддю начальника управління «ЦНАП» виконавчого комітету Калуської міської ради від 10.08.2021 № 2428/09.3-03 станом на 10.06.2019 за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;

-згідно з витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 12.08.2021 приватним нотаріусом Гаврилюком О.І. було зареєстровано спадкову справу № 68139128 після смерті ОСОБА_4 ;

- ОСОБА_2 подав приватному нотаріусу Гаврилюку О.І. заяву № 148 від 12.08.2021, згідно з якою він відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 і не заперечує проти видачі їй свідоцтва про право на спадщину;

- ОСОБА_3 подала приватному нотаріусу Гаврилюку О.І. заяву № 147 від 12.08.2021, згідно з якою вона відмовилася від обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_4 ;

- ОСОБА_1 12.01.2022 звернулася до приватного нотаріуса Гаврилюка О.І. з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ,що підтверджується заявою № 2;

-листом приватного нотаріуса Гаврилюка О.І. від 17.03.2025 № 48/02-14 позивачку повідомлено про те, що вона пропустила шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 червня 2025 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Гаврилюку О.І. заяву про прийняття спадщини (а.с. 27).

Листом приватного нотаріуса Гаврилюка О.І. від 27.07.2025 № 120/02-14 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим їй було рекомендовано з цього приводу звернутись в суд (а.с. 4).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину від 22.10.1993 року, виданого нотаріусом Калуської міської ради Тихан О.М., ОСОБА_5 заповів сину ОСОБА_4 житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 40).

Відповідно до свідоцтва про право власності видане 07 грудня 2013 року де зазначається, що повним власником майна в цілому являється ОСОБА_4 , а саме земельної ділянки площею 0,0917 га, кадастровий номер :16:009:0053, що розташована по АДРЕСА_1 , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 39).

Відповідно до рішення Калуської міської ради вулицю, на якій знаходиться спадкове майно, було перейменовано з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Як вже зазначалось вище, приватним нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 317, 318, 319 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Керуючись положеннями ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод.

Таким чином, судом встановлено достатньо доказів належності спадкодавцю спадкового майна. Протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, позивачка не заявила про відмову від спадщини, а звернулися із заявою про її прийняття. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (відповідачі) відмовились від прийняття спадщини та не претендують на неї, про що подали суду заяви.

Оскільки оформити право власності на спадкове майно іншим способом позивачка не має можливості, тому суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на вищезазначене спадкове майно.

Щодо повного тексту рішення.

Останній день строку виготовлення повного тексту цього рішення припадав на 7 листопада 2025 року. Водночас у період з 7 по 11 листопада 2025 року суддя перебував у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироків у трьох кримінальних справах. З огляду на це, а також враховуючи значний обсяг установлених судом обставин, досліджених доказів і наведених сторонами доводів, що потребували ретельного аналізу та послідовного викладення у мотивувальній частині, повний текст рішення було виготовлено 12 листопада 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою у АДРЕСА_2 , право власності на спадкове майно після смерті вітчима, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_3 ; земельну ділянку площею 0,0917 га, кадастровий номер :16:009:0053, що розташована по АДРЕСА_3 , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 12.11.2025.

Головуючий: