П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року м. Миколаїв

справа №489/1930/25

провадження №22-ц/812/1825/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Колосовою О. М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Рум`янцевої Н. О. у приміщенні суду у м. Миколаєві, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовував наступним.

Позивач зазначав, що він є користувачем автомобіля Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності його сину ОСОБА_4

20 грудня 2024 року об 11 год 30 хв він знаходився за кермом автомобіля по вул. Миколаївській, 15/2 в м. Миколаєві. ОСОБА_3 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та здійснив наїзд на його припаркований автомобіль, який здійснив самовільний рух і зробив зіткнення з припаркованим попереду автомобілем Peugeot, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 .

Внаслідок таких дій водія ОСОБА_3 позивач головою вдарився об дзеркало заднього виду.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2025 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У результаті ДТП автомобіль, яким керував позивач, отримав механічні пошкодження.

Згідно з висновком експерта ОНДІСЕ №10-34-25 по автотоварознавчому дослідженню транспортного засобу від 25 лютого 2025 року, виконаного на замовлення позивача, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen- LT28, д. н. з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП, складає 121 523,03 грн.

За проведення вказаної експертизи ним сплачено 9087,36 грн, а також комісійний збір у розмірі 90,90 грн, що разом за проведення експертизи становить 9178,30 грн.

На його прохання замовлення запчастин здійснювала його невістка через мережу Інтернет. Для доставки запчастин та матеріалів, користувався послугами ТОВ «Нова пошта», за які сплачено його невісткою грошові кошти у розмірі 1633,60 грн.

У зв`язку з завданими йому в результаті ДТП хвилюваннями і шоком, він звернувся до лікаря, який встановив, що він перебуває у стресовому стані та рекомендував прийом медикаментів, за які він сплатив, придбавши у аптеці, 1335,26 грн.

Посилаючись на те, що вказана майнова шкода була спричинена позивачу відповідачем, він просив стягнути її з ОСОБА_3 .

Позивач також зазначив, що в результаті ДТП йому була завдана моральна шкода, яку він оцінив у розмірі 10 000 грн.

Він вказав, що вона виражалася у моральних стражданнях щодо пошкодження автомобіля та спричинення шкоди його здоров`ю. Позивач та його дружина є пенсіонерами, часто хворіють і тому для поїздок їм необхідний автомобіль, однак, вони були позбавлені такої можливості протягом двох місяців, поки автомобіль перебував на ремонті. В результаті ДТП був порушений нормальний спосіб життя позивача та його родини. Він був змушений для ремонту автомобіля докладати додаткові зусилля, а для захисту своїх прав звертатися за правовою допомогою. Крім того, він довгий час перебував в шоковому стані та звертався до лікаря за допомогою.

Також позивач зазначав, що його витрати на професійну правничу допомогу становили 15 000 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн та витрати на лікування у розмірі 1335,26 грн, а також 196 грн судового збору та 1050 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення вартості ліків та моральної шкоди, суд виходив з того, що такі вимоги є обґрунтованими та підтверджені доказами.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до страховика (МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування, а тому вимоги позивача про стягнення майнової шкоди з відповідача суперечать чинному законодавству. Судом також зазначено, що позивачем не залучено до участі у справі страховика (МТСБУ).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про стягнення майнової шкоди у вигляді послуг ТОВ «Нова пошта» на суму 1633,60 грн, суд вказав, що позивач не довів належними доказами, що скористався послугами цього товариства саме для доставки запчастин на відновлення автомобіля після ДТП, яке сталося 20.12.2024.

Додатковим рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 25 серпня 2025 року ОСОБА_3 відмовлено у стягненні з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду у частині відмовлених позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду в цій частині, просив рішення суду частково скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовної заяви у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою скаргу, позивач зазначав, що судом зроблено помилковий висновок про відмову у задоволенні його позовних вимог про стягнення майнової шкоди за пошкодження автомобіля з посиланням на норми законодавства про страхування цивільно-правової відповідальності. Оскільки автомобіль відповідача не був застрахований, то саме відповідач має відшкодувати йому спричинену шкоду.

Доводи інших учасників справи

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи

20 грудня 2024 року об 11 год 25 хв у м. Миколаєві по вул. Миколаївській, 15/2 водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та здійснив наїзд в припаркований праворуч транспортний засіб Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який в результаті ДТП здійснив самовільний рух і зробив зіткнення з припаркованим попереду транспортним засобом Peugeot, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 вбачається, що власником транспортного засобу марки Volkswagen- LT28, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , який відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 є сином ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen- LT28, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ «Княжа вієнна іншуранс груп» (поліс №СА/0177111 від 05.04.2024. Строк дії до 05.04.2025).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована на момент ДТП не була. Під час документування обставин ДТП працівниками поліції зазначено, що водій вказаного автомобіля ОСОБА_3 є особою з інвалідністю внаслідок війни.

Вказаний факт підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 від 21 грудня 2021 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2025 року, яка набрала законної сили 31 січня 2025 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з висновком експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №10-34-25 від 25 лютого 2025 року сума матеріального збитку, завданого власнику автомобілю Volkswagen-LT28, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП склала 121 523,03 грн.

За проведення вказаної експертизи ОСОБА_1 сплачено 9087,36 грн, а також комісійний збір у розмірі 90,90 грн, що разом становить 9178,30 грн.

З квитанцій ТОВ «Нова пошта» випливає, що ОСОБА_6 скористалася послугами цього товариства по перерахуванню коштів за товари 24.12.2024, 26.12.2024, 28.12.2024, 31.01.2025.

З медичної картки амбулаторного хворого, видно, що ОСОБА_1 31 грудня 2024 року звертався до невролога зі скаргою за наслідками ДТП. Йому постановлено діагноз стан стресу та рекомендовано приймання медикаментів: гедазепам та максібрен.

На придбання ліків позивачем витрачено 1335,26 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Виходячи з вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно з п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, повинен нести страховик, який є належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17).

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Частиною першою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовити в задоволенні позову.

У даній справі, ОСОБА_1 позов про стягнення майнової шкоди пред`явлено до ОСОБА_3 , а не МТСБУ, як це передбачено вказаним вище Законом.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19).

Апеляційний суд в силу своїх процесуальних повноважень, визначених статями 367, 374 ЦПК України, не має права на залучення на стадії апеляційного розгляду до участі у справі інших осіб, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд.

З огляду на вище зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 щодо відшкодування майнової шкоди, оскільки позов пред`явлено не до належного відповідача. Н алежним відповідачем за вимогами про відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, у даному випадку є МТСБУ.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні або скасуванню не підлягає, бо є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 17 листопада 2025 року.