Справа № 202/4210/25
Провадження № 2/202/3100/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.

за участю секретаря судового засідання Пєшкічевої А.Ю.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про визнання батьківства.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про зупинення провадження у справі, яку мотивовано тим, що він не має можливості бути фізично присутнім під час розгляду справи, у судових засіданнях, у зв?язку із проходженням служби та постійними відрядженнями для виконання бойових завдань до Донецької області, де бере безпосередню участь у здійсненні заходів для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується Довідкою Департаменту поліції особливого призначення "Об?єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 29229-2025 від 13.10.2025 року.

У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, представником позивача подано клопотання про здійснення розгляду заяви про зупинення проводження без його участі.

Позивачка надала заяву про проведення засідання з розгляду клопотання про зупинення провадження у справі без її участі. Проти зупинення розгляду справи, заперечила, оскільки позивач регулярно перебуває на ротації у м. Дніпро, а зупинення розгляду справи порушує права дитини на належне утримання. Зазначила, що вона не працює, оскільки має другу дитину з інвалідністю та не може самостійно утримувати обох дітей.

Суд, дослідивши заяву про зупинення провадження у справі, дійшов до наступного висновку.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

У постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 у справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Звертаючись до суду з вказаною заявою, відповідач надав суду довідку Департаменту поліції особливого призначення про те, що ОСОБА_2 з 27.09.2023 року по теперішній час проходить службу в Національній поліції. З 24.02.2025 перебуває на посаді інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 4 (Дніпро-1) Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та наказами періодично відряджався до виконання бойових завдань до Донецької області, де брав безпосередню участь у здійсненні заходів для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Таким чином, судом вставлено, що відповідач проходить службу в органах Національної поліції України та періодично відряджався до виконання бойових завдань до Донецької області ( не перебуває там постійно).

Оцінюючи обставини справи з урахуванням суті спору та обставин несення відповідачем служби, суд зважаючи першочергові та особливо важливі інтереси дитини, які згідно зі статтею 3 Конвенції ООН про права дитини мають пріоритетне значення у всіх справах, що її стосуються, вважає, що зупинення провадження у справі порушуватиме права дитини та не відповідатиме принципу верховенства права.

Верховний Суд сформулював чіткі умови, за яких зупинення провадження за участю військовослужбовця є виправданим, зокрема частина дійсно переведена на воєнний стан або активно бере участь у бойових операціях; відповідач безпосередньо виконує бойові завдання та фактична неможливість участі - особа не може взяти участь у судовому засіданні жодним способом: ні особисто, ні в режимі відеоконференції, ні через уповноваженого представника.

В той же час, суд приймає до уваги, що відповідно до наданої довідки ОСОБА_2 періодично відряджається для несення служби, отже в інший час матиме можливість явки до суду.

Крім того, відповідач веде справу через свого представника.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зупинення провадження у справі у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 223, 251, 260, 261, 352, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про визнання батьківства - відмовити.

Відкласти підготовче судове засідання на 12-15 год. 01 грудня 2025 року, про що повідомити сторони.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://pm.od.court.gov.ua/sud1522/.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Маринін