ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9120/25 Справа № 203/3309/25 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м.Дніпра від 14 липня 2025 року про передачу справи на розгляд за підсудністю, у складі судді Колесніченко О.В. по справі № 203/3309/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Центрального районного суду м.Дніпра від 14 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 ухвалено передати на розгляд до Жашківського районного суду Черкаської області на підставі ст. 31 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач є внутрішньо-переміщеною особою з м. Селідове Донецької області, та зареєстрована як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 , маючи зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Переселенці, які покинули домівки внаслідок бойових дій та окупації місць їх постійного проживання, можуть звертатися з позовами до судів в районах тимчасового перебування. Якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. Суд першої інстанції визнав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ та вважав, що відсутні підстави для застосування положень ст. 27, 28 ЦПК України для обрання позивачем як альтернативної підсудності в Центральному районі м. Дніпра, враховуючи, що позивач зареєстрована як ВПО у м. Жашків, що територіально відноситься до юрисдикції Жашківського районного суду Черкаської області. З такого вважав, що позов належить розглядати за місцем зареєстрованого місця проживання позивача як ВПО, тому, застосовуючи положення ст. 31 ЦПК України, постановив про передачу за підсудністю цього позову до Жашківського районного суду Черкаської області (а.с.22-24).

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо розгляду справи за місцем реєстрації внутрішньо переміщеної особи, адже позов нею подано у відповідності до ч.1 ст. 28 ЦПК України до Центрального районного суду м. Дніпра, якому передано змінену підсудність справ Селидівського міського суду Донецької області за рішенням ВРП від 29 серпня 2024 року за №2584/0/15-24. Скаржник наголошує, що єдиною підставою для такої передачі справи за підсудністю було те, що позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа в м. Жашків Черкаської області, а відповідач як ВПО не значиться, тому довідка ВПО позивача є тим документом, що підтверджує зареєстроване місце проживання/перебування у встановленому законом порядку при визначенні підсудності для розгляду цього позову. Однак, скаржник зазначає, що вона звернулась до суду за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до юрисдикції Селидівського міського суду Донецької області, підсудність якого змінено до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (назву суду змінено Законом України №4273-ІХ від 26 лютого 2025 року на Центральний районний суд м. Дніпра), тому вважає, що суд першої інстанції таких обставин не врахував та не дотримався положень процесуального законодавства, що є підставою для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з направлення справи для продовження розгляду до Центрального районного суду м. Дніпра.

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК Укроаїни, не скористалися та відзиву на апеляційну скаргу не подавали, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справі для розгляду іншому суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру 21 травня 2025 року на запит № 13399970, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

За даними відповіді Мінсоцполітики за вих. № 15782/0/290-25/13 від 26 червня 2025 року, позивач ОСОБА_1 з 11 липня 2022 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до юрисдикції Жашківського районного суду Черкаської області.

В той же час, за даними відповіді № 1399985, отриманої з Єдиного державного демографічного реєстру 21 травня 2025 року, судом першої інстанції встановлено, що за параметрами пошуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , таку особу не знайдено та згідно відповіді Мінсоцполітики № 15782/0/290-25/13 від 26 червня 2025 року станом на 18 червня 2025 року згідно з відомостями, внесеними до Єдиної інформаційної бази переміщених осіб, ОСОБА_2 не перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб.

Постановляючи про передачу справи за підсудністю до іншого суду, суд першої інстанції вважав відсутніми підстави для визначення підсудності з розгляду позову ОСОБА_1 за положеннями ст. 27,28 ЦПК України та дійшов висновку, що переселенці, які покинули домівки внаслідок бойових дій та окупації місць їх постійного проживання, можуть звертатися з позовами до судів в районах тимчасового перебування. Якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування, у відповідності до положень ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи суд першої інстанції вважав тим документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ.

Колегія суддів повністю не погоджується з висновками суду першої інстанції та повністю приймає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, категорії справ, підсудність в яких може визначатись за вибором позивача, визначені у ст. 28 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови, зокрема про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Отже, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Правовий аналіз ст. ст. 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 28 серпня 2024 року Про зміну територіальної пісудності справ Дзержинського міського суду Донецької області, Димитровського міського суду Донецької області, Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та Селидівського міського суду Донецької області №2584/0/15-24, встановлено, що за наявності визначених ч.7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підстав для зміни територіальної підсудності судових справ судів, розташованих на відповідних територіях у зв`язку з інтенсифікацією воєнних дій у Донецькій області, а саме Дзержинського міського суду Донецької області, Димитровського міського суду Донецької області, Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та Селидівського міського суду Донецької області, підсудність судових справ відповідних судів має передаватися до суду, який найбільш територіально наближений до суду, що не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. Голова Верховного Суду в поданні зазначив, що найбільш оптимальним варіантом є зміна територіальної підсудності судових справ, зокрема, Селидівського міського суду Донецької області шляхом її передачі Кіровському районному суду міста Дніпропетровська.

Законом України №4273-ІХ від 26 лютого 2025 року назву Кіровському районному суду міста Дніпропетровська змінено на Центральний районний суд м. Дніпра.

Колегією суддів встановлено, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що узгоджується з відомостями її паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Селидівським МВ ГУМВС України в Донецькій області 22 грудня 2009 року (а.с.5), відповіддю Мінсоцполітитки від 26 червня 2025 року (а.с.20).

Колегія суддів відзначає, що позивач у даній категорії справ дійсно має право вибору між декількома судами, як застосування альтернативної підсудності розгляду справи, про що вірно зазначив апелянт, та така альтернативність визначена ч.1 ст. 28 ЦПК України саме для категорії таких позовів про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, де є альтернатива подання цього позову також за зареєстрованим місцем проживання позивача, окрім загальної норми ч.1 ст. 27 ЦПК України за місцем знаходження відповідача.

Колегія суддів відзначає, що, керуючись положеннями ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд першої інстанції не врахував зміни підсудності суду, до юрисдикції якого відноситься зареєстроване місце проживання позивача саме в Донецькій області у м. Селидове та що регулюється нормою ч.1 ст.28 ЦПК України, що є прямою нормою для визначення підсудності в даному випадку.

Передаючи справу за підсудністю іншому суду, суд першої інстанції, не з`ясувавши процесуальну альтернативу подання позивачем даного позову за нормою ч.1 ст.28 ЦПК України, що визначає альтернативну підсудність розгляду справ з таким предметом позову за місцем реєстрації позивача, яка змінена із Селидівського міського суду Донецької області на Центральний районний суд м. Дніпра (Кіровський районний суд м. Дніпропетровська), дійшов помилкового висновку про передачу даної справи за підсудністю до Жашківського районного суду Черкаської області, вважаючи довідку ВПО належним та повним підтвердженням місця проживання позивача, тоді як остання має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, яке не змінилось на дату подання позову..

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції повністю.

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м.Дніпра від 14 липня 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 07 листопада 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна