Справа № 509/516/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Проноза І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гаврилюк Х.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу № 509/516/25 за позовом ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу КЕКС» про визнання частково недійсним договору та його розірвання, повернення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОК «КЕКС», в якому просить визнати частково недійсним п.7.5.2.6. Персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОК «КЕКС» в частині фрази «за дострокове розірвання ОСОБА_3 утримує з цільового внеску додатковий цільовий внесок у розмірі 7 % від розрахункового розміру Цільового внеску, визначеного на дату затвердження Рішення Загальних зборів членів кооперативу про розірвання Меморандуму, та повернення Асоційованому члену Цільового внеску та Паю. При цьому, розрахунковий розмір Цільового внеску не може бути менший, ніж Цільовий внесок, що зазначений у п.5.1 Меморандуму»; розірвати Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ОК «КЕКС»; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти сплачені за Персональним меморандумом у розмірі 806 168,10 грн., та витрати зі сплати судового збору у розмірі 10484,08 грн. та на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Подана позовна заява мотивована тим, що враховуючи факт невиконання Кооперативом положень Меморандуму в частині строків введення Об`єкту будівництва в експлуатацію, та, відповідно, строків виконання оздоблення об`єкта нерухомості, поведінку Кооперативу щодо розірвання Меморандуму, повернення справедливого розміру грошових коштів у вигляді повернення Паю та частини сплаченого Цільового внеску, наявні законні підстави для звернення до суду з позовом про часткове визнання недійсним Персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року, його розірвання та повернення грошових коштів у вигляді Паю та частини сплаченого Цільового внеску.

Позивач у позовній заяві вказує, що в оспорюваному п. 7.5.2.6. Меморандуму, з урахуванням його змісту та визначення штрафу, передбаченого в частині другій статті 549 ЦК України, фактично передбачено штраф за односторонню відмову від договору Асоційованим членом кооперативу (фраза «За дострокове розірвання Меморандуму Кооператив утримує з цільового внеску додатковий цільовий внесок у розмірі 7% (сім відсотків) від розрахункового розміру Цільового внеску»); оспорюваний п. 7.5.2.6. Меморандуму в частині встановлення штрафу суперечить сутності неустойки, оскільки її встановлення не допускається за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору. Тобто, обов`язковість положень акту цивільного законодавства слідує з його змісту. З урахуванням наявності підстав для часткової недійсності п. 7.5.2.6. Меморандуму в частині встановлення штрафу та правил, закріплених в статті 217 ЦК, це не має наслідком недійсності інших частин правочину.

Також позивач у позовній заяві зазначає, що оскільки строк введення Об`єкту будівництва в експлуатацію сплив (встановлений Меморандумом до 30.09.2023 року), а про новий строк Кооперативом офіційно не повідомлено в межах додаткових 8 (восьми) місяців, зазначені підстави є істотними порушеннями Меморандуму з боку Кооперативу.

Ухвалою від 31.01.2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу КЕКС» про визнання частково недійсним договору та його розірвання, повернення грошових коштів,- залишено без руху.

04.02.2025 року ухвалою відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області .

До суду від представника відповідача 11.02.2025 року надійшов відзив на позов, в якому представником відповідача зазначено, що Меморандум укладений Сторонами з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб Асоційованого члена шляхом виникнення у нього Права Асоційованого члена, передбаченого цим Меморандумом, та створення можливості зареєструвати право власності Асоційованого члена на Об`єкт нерухомості у майбутньому.

Представник відповідача у відзиві вказує, що позивач по справі з жодними письмовими заявами до ОК "КЕКС" з приводу розірвання укладеного Персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року не зверталась.

Представник відповідача наголошує на тому, що позивач у повному обсязі розуміла та усвідомлювала зміст підписаного нею Персонального меморандуму, у тому числі пункту 7.5.2., та добровільно, без стороннього примусу, розуміючи наслідки розірвання Персонального меморандуму та погоджуючись з такими умовами 14.12.2021 року підписала його.

Згідно пункту 7.5.2.6 Персонального меморандуму щодо того, що у разі дострокового розірвання Меморандуму за вищевказаними обставинами (п. 7.5.2.1.), до Асоційованого члена кооперативу застосовуються наступні обмеження: вступний внесок, сплачений Асоційованим членом кооперативу при вступі до Кооперативу йому не повертається; за дострокове розірвання Меморандуму Кооператив утримує з Цільового внеску додатковий цільовий внесок у розмірі 7% (семи відсотків) від розрахункового розміру Цільового внеску, визначеного на дату затвердження Рішення Загальних зборів членів кооперативу про розірвання Меморандуму, та повернення Асоційованому члену Цільового внеску та Паю. При цьому, розрахунковий розмір Цільового внеску не може бути менший, ніж Цільовий внесок, що зазначений у п.5.1. Меморандуму.

Представник відповідача також вказує у відзиві, що сплата асоційованим членом додаткового цільового внеску при розірванні Персонального меморандуму є своєрідною подушкою безпеки, яка нівелює негативні наслідки такого розірвання у контексті інших асоційованих членів. Позивачем до суду не надано належних та достатніх доказів недійсності п. 7.5.2.6. Меморандуму, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Станом на дату звернення позивача до суду строк введення об`єкта в експлуатацію не сплинув.

Щодо вимог позивача про розірвання Персонального меморандуму, представник відповідача зазначає, що вважає їх необгрунтованими зважаючи на те, що ОК КЕКС не порушувались права позивача в цій частині. Відповідач не заперечує право позивача на розірвання меморандуму, але таке розірвання повинно бути здійсненим на тих умовах, які були визначені Персональним меморандумом, умови якого погоджувались позивачем та добровільно нею були підписані, та на підставі заяви Позивача про розірвання Персонального меморандуму, яку позивач до Кооперативу не подавала.

До суду від представника позивача відповідь на відзив, в якій вказує про наявність обгрунтованих підстав до стягнення з відповідача всієї суми грошових коштів, сплачених за Персональним меморандумом асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року, у розмірі 806 168,10 грн., оскільки строк введення Об`єкту будівництва в експлуатацію сплинув (встановлений Меморандумом до 30.09.2023 року), а про новий строк Кооперативом офіційно не повідомлено в межах додаткових 8 (восьми) місяців, зазначені підстави є істотними порушеннями Меморандуму з боку Кооперативу та що відповідачем не надано сертифікату торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин.

Від представника відповідача 20.02.2025 року до суду надійшли заперечення (на відповідь на відзив).

Ухвалою від 17.03.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в заяві по суті справи.

Представник відповідача просила в позові відмовити з підстав, викладених у відповіді на відзив та письмових запереченнях.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд встановив, що 14.12.2021 року позивачем ОСОБА_2 як асоційованим членом та відповідачем обслуговуючим кооперативом "КЕКС" було підписано Персональний меморандум № KS-024-02/0008, за умовами (п.2.1-2.2, 3.1) якого Персональний меморандум за своєю правовою суттю є двостороннім правочином, який визначає істотні умови взаємодії Кооперативу та Асоційованого члену, спрямованої на досягнення передбаченої статутом мети діяльності Кооперативу та задоволення потреб Асоційованого члена, який у повному обсязі вніс Пай, Вступний внесок та Цільовий внесок. Потреби Асоційованого члена задовольняються шляхом виникнення у останнього, за результатами членства у Кооперативі та виконання вимог Меморандуму, Права Асоційованого члена, передбаченого Меморандумом. Відносини між Асоційованим членом та Кооперативом регулюються діючим законодавством України Меморандумом та Статутом Кооперативу.

Меморандум укладений Сторонами з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб Асоційованого члена шляхом виникнення у нього Права Асоційованого члена, передбаченого цим Меморандумом, та створення можливості зареєструвати право власності Асоційованого члена на Об`єкт нерухомості у майбутньому.

Предметом Персонального меморандуму є те, що в порядку, передбаченому Меморандумом, Асоційований член зобов`язується внести Пай, Вступний внесок та Цільовий внесок в розмірі, визначеному Меморандумом, а Кооператив, в свою чергу, досягти передбаченої статутом мети діяльності Кооперативу та задовольнити потребу Асоційованого члена, який у повному обсязі вніс Пай, Вступний внесок та Цільовий внесок, шляхом забезпечення виникнення у Асоційованого члена Права Асоційованого члена на Об`єкт нерухомості, зазначений у Меморандумі, після завершення будівництва Об`єкта будівництва і введення його в експлуатацію, в порядку, визначеному Меморандумом. З моменту укладання Меморандуму, за Асоційованим членом закріплюється Об`єкт нерухомості. Закріплення за Асоційованим членом Об`єкта нерухомості не надає Асоційованому члену права власності на Об`єкт нерухомості, але забороняє Кооперативу обтяжувати Об`єкт нерухомості правами третіх осіб.

Згідно пункту 5.1 Персонального меморандуму пайовий внесок складає 100 грн. і підлягає внесенню на рахунок кооперативу не пізніше 14 грудня 2021 р.. Цільовий внесок, на момент укладення Меморандуму, дорівнює 1 286 223,85 грн (Один мільйон двісті вісімдесят шість тисяч двісті двадцять три грн. 85 коп.), що за домовленістю Сторін еквівалентно 47 708,60 дол.США (сорок сім тисяч сімсот вісім дол. 60 цен.), розрахованого по курсу продажу долару США, встановленого на Міжбанківському валютному ринку України, станом на останній день торгів, що передує дню укладання Меморандуму та становить 26,960 грн.

Пунктом 4.2 Персонального меморандуму передбачено, що строки введення Об`єкта будівництва в експлуатацію: орієнтовний строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію до 30.09.2023 року; кооператив має право в односторонньому порядку змінити строк введення Об`єкта будівництва в експлуатацію на строк до 8 (восьми) місяців, і це не буде вважатися порушенням умов Меморандуму.

Отже, кінцевий орієнтовний строк введення в об`єкта будівництва в експлуатацію становить 31.05.2024 року.

Відповідно до пункту 7.5.2 Персонального меморандуму Загальний порядок розірвання Меморандуму з ініціативи Асоційованого члена кооперативу:

7.5.2.1. Асоційований член кооперативу має право заявити Кооперативу про своє бажання розірвати Меморандум та вийти зі складу Асоційованих членів кооперативу у будь-який строк, але не пізніше чим 60 днів до введення будинку в експлуатацію.

7.5.2.2. У такому випадку, Асоційований член кооперативу надсилає на адресу Кооперативу письмову Заяву про розірвання Меморандуму та повернення Цільового внеску та Паю. Заяву має бути надіслано засобами поштового зв`язку із описом вкладення та повідомленням про вручення, або шляхом вручення у приміщенні Кооперативу із тим розрахунком, щоб вона була доставлена Кооперативу у строк не пізніше чим 45 днів до введення будинку в експлуатацію.

7.5.2.3. Заява Асоційованого члена кооперативу затверджується Загальними зборами членів кооперативу при відсутності заборгованості перед Кооперативом зі внесення Цільового внеску та Паю або при внесенні Цільового внеску в неповному розмірі але своєчасно за Графіком внесення Цільового внеску, протягом 7 (семи) робочих днів від дати її надходження. У іншому випадку протягом 30 (тридцяти) робочих днів.

7.5.2.4. Повернення Цільового внеску та Паю такому Асоційованому члену кооперативу здійснюється протягом 3 (трьох) календарних місяців від дати затвердження Рішення Загальних зборів членів кооперативу про розірвання Меморандуму та повернення Цільового внеску та Паю Асоційованому члену, окрім випадків, визначених п. 7.5.2.7. Меморандуму.

7.5.2.5. Сторони Меморандуму погодили, що повернення Цільового внеску та Паю на умовах, зазначених у п. 7.5.2. Меморандуму здійснюється у гривні в сумі, що сплачена таким Асоційованим членом за Меморандумом.

7.5.2.6. У разі дострокового розірвання Меморандуму за вищевказаними обставинами (п. 7.5.2.1.), до Асоційованого члена кооперативу застосовуються наступні обмеження:

- Вступний внесок, сплачений Асоційованим членом кооперативу при вступі до Кооперативу йому не повертається;

- За дострокове розірвання Меморандуму Кооператив утримує з Цільового внеску додатковий цільовий внесок у розмірі 7% (семи відсотків) від розрахункового розміру Цільового внеску, визначеного на дату затвердження Рішення Загальних зборів членів кооперативу про розірвання Меморандуму, та повернення Асоційованому члену Цільового внеску та Паю. При цьому, розрахунковий розмір Цільового внеску не може бути менший, ніж Цільовий внесок, що зазначений у п.5.1. Меморандуму

7.5.2.7. У випадку невнесення Асоційованим членом повного розміру Цільового внеску та Паю повернення сплаченої частини Цільового внеску та Паю такому Асоційованому члену кооперативу буде проводитися протягом 1 (одного) календарного року від дати оформлення Рішення Загальних зборів членів кооперативу про розірвання Меморандуму та повернення Асоційованому члену Цільового внеску та Паю з урахуванням положень п.7.5.2.5. та 7.5.2.6. Меморандуму.

Також встановлена, що ОСОБА_2 до звернення до суду з даним позовом не зверталася до ОК "КЕКС" з жодними заявами про розірвания Персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року чи про повернення сплачених коштів не зверталась.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

У відповідності до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо).

Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).

Ці норми кореспондуються з нормами статей 83, 85, 86 ЦК України, за якими юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві.

Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом.

Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначаються Законом України «Про кооперацію».

За змістом статті 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації, яка створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської іншої діяльності задля поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі.

З огляду на визначення, що містяться у статті 1 цього Закону, кооператив - юридична особа, утворена фізичними та (або) юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. Основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів.

У кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю. Не допускається наявність асоційованих членів у кооперативах, предметом діяльності яких є житлове, дачне, гаражне будівництво (у тому числі кооперативах, які залучають кошти фізичних та юридичних осіб, зокрема в управління, для спорудження об`єктів житлового, дачного, гаражного будівництва) (ст.14 Закону України «Про кооперацію»).

На підставі статті 19 Закону України «Про кооперацію» для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних інші надходження, не заборонені законодавством.

Відповідно до абзацу 11 статті 2 Закону України «Про кооперацію» цільовий внесок - грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу.

Так, позивач вважає, що п.7.5.2.6. Персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року в частині фрази «за дострокове розірвання Меморандуму Кооператив утримує з цільового внеску додатковий цільовий внесок у розмірі 7 % від розрахункового розміру Цільового внеску, визначеного на дату затвердження Рішення Загальних зборів членів кооперативу про розірвання Меморандуму, та повернення Асоційованому члену Цільового внеску та Паю. При цьому, розрахунковий розмір Цільового внеску не може бути менший, ніж Цільовий внесок, що зазначений у п.5.1 Меморандуму» є недійсним з тих підстав, що з урахуванням його змісту та визначення штрафу, передбаченого в частині другій статті 549 ЦК України, фактично передбачено штраф за односторонню відмову від договору Асоційованим членом кооперативу.

Суд зазначає, що не погоджується з такими твердженнями позивача виходячи з такого.

Як стверджує відповідач у відзиві, не заперечується позивачем та встановлено судом з матеріалів справи, обслуговуючий кооператив КЕКС є неприбутковою організацією, метою діяльності якого як вбачається з Закону України «Про кооперацію» є задоволення потреб зокрема своїх асоційованих членів у виникненні у них права асоційованого члена на об`єкт нерухомості, зазначений у меморандумі, після завершення будівництва об`єкта будівництва і введення його в експлуатацію.

Згідно зі статтею 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст. 510 ЦК України).

Отже, проаналізувавши вищевикладене норми законодавства, зважаючи на те, що відповідач є неприбутковою організацією, яка здійснює діяльність не з метою отримання прибутку, а для задоволення потреб його членів, відтак у спірних правовідносинах ОК КЕКС не є боржником відносно ОСОБА_4 а позивач у свою чергу не є кредитором.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Підставою для визнання недійсним договору за частиною першою статті 215 ЦК України може бути встановлений судом дефект такого елемента правочину, як воля його учасника (учасників) - відсутність волі на укладення правочину або невідповідність волі та волевиявлення учасника (учасників) в момент вчинення правочину.

Виключне право на укладення договору купівлі-продажу майна належить лише власнику цього майна або уповноваженій ним у встановленому законом порядку особі.

За положеннями статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).

У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 21 грудня 2021 року в справі № 148/2112/19 (провадження № 61-18061св20)).

В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).

Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року в справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18)).

Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)).

Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2020 року в справі № 177/1942/16-ц (провадження № 61-2276св19)).

Тлумачення частини першої статті 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)).

Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним» (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16 (провадження № 61-5800зпв18)). Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі № 398/1796/20 (провадження № 61-432сво22)).

Відтак, зважаючи на викладене, проаналізувавши матеріали справи суд зазначає, що позивачем до суду не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що спірний пункт персонального меморандуму був недійсним на момент його укладення та погоджується з доводами представника відповідача про те, що позивач не погодилася з таким пунктом лише перед зверненням до суду з даним цивільним позовом.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання пункту 7.5.2.6 персонального меморандуму недійсним та вважає за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині.

Щодо позовних вимог позивача в частині розірвання персонального меморандуму суд зазначає таке.

Статтею 13 Закону України Про кооперацію передбачено, що членство в кооперативі припиняється у разі зокрема добровільного виходу з нього.

Відповідно до частини 1 статті ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ст. 651 ЦК України).

Відтак, зважаючи на те, що метою вступу позивача в асоційовані члени ОК КЕКС було отримання нею об`єкта нерухомого майна (квартири), оскільки згідно пункту 4.2 Персонального меморандуму передбачено, що кінцевий орієнтовний строк введення в об`єкта будівництва в експлуатацію становить 31.05.2024 року, проте станом на дату прийняття даного рішення такий об`єкт будівництва в експлуатацію не здано, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача в частині розірвання Персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та Обслуговуючим кооперативом «КЕКС» ().

У свою чергу, зважаючи на наявність підстав для розірвання Персонального меморандуму суд у відповідності до умов пунктів 7.5.2.4. - 7.5.2.6 вважає, що наявні підстави і для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошові кошти, сплачені за Персональним меморандумом асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року.

При цьому, згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим частина 2 статті 524 та частина 2 статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц.

Так, як вбачається з Персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року, вартість об`єкта нерухомості, щодо якого такий меморандум укладено, становить 47708,60 у еквіваленті доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачем сплачено на рахунок відповідача частину цільового внеску у загальному розмірі 800 923,30 грн., розмір сплаченого паю 100 грн., розмір вступного внеску 5144,78 грн.

Встановлений Національним банком України курс долара США станом на дату прийняття даного судового рішення 11.11.2025 року, - 41,9559 грн.

Враховуючи вище, станом на 11.11.2025 року розмір додаткового цільового внеску, який відповідно до умов пункту 7.5.2.6. Персонального меморандуму становить 7% від розрахункового розміру Цільового внеску, який не підлягає утриманню з Кооперативу складає 76422,66 грн. (47708,60*41,9559*7% =140116,01).

Для розрахунку суми стягнення з відповідача на користь позивача, які підлягають поверненню внаслідок розірвання Персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року, слід від загального розміру сплачених ОСОБА_2 внесків (пайового та цільового) відняти визначену судом суму додаткового цільового внеску, а саме 800923,30+100-140116,01=660907,29 грн.

Відтак, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума сплачених коштів за Персональним меморандумом асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року у розмірі 660 907,29 грн.

З огляду на викладене, оцінюючи кожний наданий суду доказ, встановивши характер спірних правовідносин та норми які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково знайшли своє доведення в судовому засіданні та в цій частині є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд приходить висновку, що у зв`язку з частковим задоволенням позову, на відповідача слід покласти понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 7820,27 грн., які сплачено позивачем за позовну вимогу про розірвання Персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу у розмірі 1211,20 грн. та 1% від задоволеного розміру стягнення за вимогу майнового характеру 6609,07 грн., що в сумі складає 7820,27 грн.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

За приписами статей 79, 84 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

- чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

- чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Згідно ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові від 22.12.2018 р. у справі № 826/856/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розміру витрат, пов`язаних із правовою допомогою, компенсації підлягають лише ті послуги, які вказано в договорі.

Згідно з Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Так, разом з позовною заявою про представником позивача надано суду Договір про надання правової допомоги від 14.01.2025 року, Додаткову угоду №1 від 14.01.2025 року, Акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 23.01.2025 року.

Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат:

1) їх дійсність;

2) необхідність;

3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Велика Палата ВС у своїй постанові від 19.02.2020 р. по справі № 755/9215/15-ц роз`яснила, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту, тому твердження позивача є помилковими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.

За викладених обставин, суд приходить до висновку що понесені витрати позивача на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 8000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу КЕКС» про визнання частково недійсним договору та його розірвання, повернення грошових коштів - задовольнити частково.

Розірвати Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та Обслуговуючим кооперативом «КЕКС» ().

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «КЕКС» () на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошові кошти, сплачені за Персональним меморандумом асоційованого члена кооперативу № KS-024-02/0008 від 14.12.2021 року у розмірі 660 907 (шістсот шістдесят тисяч дев`ятсот сім) грн. 29 коп.

В частині позовних вимог про визнання частково недійсним договору відмовити.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «КЕКС» () на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7820 (сім тисяч вісімсот двадцять) грн. 27 коп.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «КЕКС» () на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 14.11.2025 року.

Головуючий: Є. М. Панасенко