ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року місто Чернівці справа №727/4222/25

провадження №22-ц/822/855/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Черновська А.К.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 28 липня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень, стягнення невиплаченої заробітної плати, головуючий в суді першої інстанції суддя Бойко М.Є.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень, стягнення невиплаченої заробітної плати.

Посилалася на те, що вона з 08 листопада 2022 року працює на посаді бухгалтера Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» (далі - ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області»).

Наказом від 27 січня 2025 року №23ДВ/од т.в.о. начальника ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» Гливки В.Є. позивачці оголошено догану за порушення трудової дисципліни - невиконання в період з листопада по грудень 2024 року вказівок головного бухгалтера ОСОБА_2 про виконання доручення МВС України від 03 жовтня 2024 року №104/01/33 в частині подання до ГУ ДПС в Чернівецькій області скорегованого звіту про сплату ЄСВ за період з 24 травня 2022 року по 31 липня 2024 року на підставі наданих працівником установи ОСОБА_3 документів щодо його інвалідності, тобто за неналежне виконання позивачкою пунктів 2.11.-2.14 її посадової інструкції, розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, статті 139 КЗпП та наказано в зв`язку із цим не виплачувати їй премію за січень 2025 року.

Наказом від 17 березня 2025 року №143ДВ/од т.в.о. начальника ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» Гливкою В.Є. повторно оголошено ОСОБА_1 догану за порушення трудової дисципліни та наказано не виплачувати їй премію за березень 2025 року, оскільки позивачка у лютому 2025 року, діючи у своїх приватних інтересах, подаючи до Департаменту охорони здоров`я МВС України скаргу від 03 лютого 2025 року, додала до неї копії службових документів, які перебували у її розпорядженні, а саме: відомості про встановлену інвалідність працівників Державної установи, які відображають стан здоров`я та є конфіденційною інформацією, без згоди останніх, тим самим протиправно поширила вказану інформацію, що є порушенням статті 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», статті 21 Закону України «Про інформацію», а також пункту 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Вказані накази позивачка вважає незаконними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки вона належним чином виконувала посадову інструкцію, дотримувалась правил внутрішнього трудового розпорядку та законодавства, діяла відповідно до своїх функціональних обов`язків. Оголошення доган, на її переконання, спричинене невиконанням нею явно протиправних розпоряджень свого безпосереднього керівника.

Зокрема щодо наказу від 27 січня 2025 року, то позивачка нараховувала ЄСВ згідно даних, які їй було надано кадровою службою установи, а той факт, що ОСОБА_3 приховував свій факт інвалідності не може ставитись їй у вину.

При цьому здійснення перерахунку ЄСВ вказаному працівнику за попередні періоди є порушенням законодавства, оскільки роботодавець має нараховувати пільгову ставку лише з моменту отримання відомостей про інвалідність від працівника, що фактично відбулось тільки у серпні 2024 року.

Також головний бухгалтер не надала ОСОБА_1 можливість ознайомитись із дорученням МВС, про яке вказано в оскаржуваному наказі, не довела до її відома механізм здійснення перерахунку працівнику ЄСВ за попередні періоди, в ньому містяться покликання на пункти посадової інструкції, які не передбачають обов`язку проведення перерахунку ЄСВ за минулий період без підтверджуючих на той час документів. Відтак, роботодавець не довів наявності у позивачки обов`язків на здійснення коригування ОСОБА_3 . ЄСВ за період з 24 травня 2022 року по 31 липня 2024 року.

Крім того, відповідач як роботодавець у особі керівника установи не запропонував ОСОБА_1 надати пояснення відносно інкримінованого їй правопорушення, чим грубо порушив порядок здійснення дисциплінарного провадження.

Накладення ж догани наказом від 17 березня 2025 року, на переконання позивачки, зумовлене поданням нею скарги з метою захисту своїх інтересів як працівника на дії посадових осіб державної установи через мобінг, який мав місце відносно неї.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила визнати незаконними та скасувати накази т.в.о. начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» Гливки В.Є. від 27 січня 2025 року №23ДВ/од та від 17 березня 2025 року №143ДВ/од «Про заходи дисциплінарного впливу», а також стягнути з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» на її користь невиплачену внаслідок не преміювання заробітну плату за січень в розмірі 17842,60 грн та за березень в розмірі 5428,31 грн., а також понесені нею судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 28 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень, стягнення невиплаченої заробітної плати задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» Гливки В.Є. від 27 січня 2025 року №23ДВ/од «Про заходи дисциплінарного впливу».

Визнано незаконним та скасовано наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» Гливки В.Є. від 17 березня 2025 року №143ДВ/од «Про заходи дисциплінарного впливу».

Стягнуто з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за січень та березень 2025 року в її загальному розмірі 23 270 грн. 91 коп.

Повний текст рішення складено судом 01 серпня 2025 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційних скарг

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» подало апеляційну скаргу. Вважають, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а відповідно є таким, що підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі посилаються на те, що 27 січня 2025 ДУ ТМО видано наказ №23ДВ/од «Про заходи дисциплінарного впливу», відповідно до якого за порушення трудової дисципліни бухгалтеру ДУ ТМО ОСОБА_1 оголошено догану.

Підставою для видачі даного наказу стало вчинення бухгалтером ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що полягає у невиконанні законних вимог свого безпосереднього керівника та неналежному виконанні своїх функціональних обов`язків, передбачених посадовою інструкцією №200, затвердженою начальником ДУ ТМО 18 листопада 2022 року.

Зокрема, у період з листопада-грудня 2024 року головним бухгалтером ДУ ТМО Чеботар Д.А. неодноразово давались усні вказівки бухгалтеру ОСОБА_1 щодо виконання доручення МВС України від 03 жовтня 2024 року №104/01/33 «Про організацію усунення недоліків, виявлених під час перевірки ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області», зокрема, що стосується подання до ГУ ДПС в Чернівецькій області скорегованого звіту про сплату ЄСВ за період з 24 травня 2022 року до 31 липня 2024 року на підставі наданих працівником установи ОСОБА_3 документів щодо його інвалідності у відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України» від 14 квітня 2015 року №435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року №511), Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 21 грудня 2020 року №790) та наказу Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску і Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску».

Зважаючи на те, що виконання зазначених усних вказівок, наданих ОСОБА_1 її безпосереднім керівником головним бухгалтером ОСОБА_2 , було проігноровано, тому остання 17 січня 2025 року надала письмову вимогу ОСОБА_1 вчинити вказані вище дії.

Однак, виконання зазначеної письмової вимоги ОСОБА_1 також було проігноровано та взагалі не надано, а ні усних, а ні письмових пояснень головному бухгалтеру ОСОБА_2 щодо причин невиконання вказівки.

Про допущені бухгалтером ОСОБА_1 порушення службової дисципліни головний бухгалтер ОСОБА_2 27 січня 2025 року доповіла тимчасово виконуючому обов`язки ДУ ТМО Гливці В.Є.

На вказану доповідну записку о 10.30 год. 27 січня 2025 року було накладено резолюцію, відповідно до якої запропоновано бухгалтеру ОСОБА_1 надати пояснення з приводу допущених нею порушень до 12.00 год. 27 січня 2025 року. Із зазначеною доповідною запискою та наявною на ній резолюцією керівника бухгалтер ОСОБА_1 була ознайомлена о 10 год. 43 хв. 27 січня 2025 року, про що свідчить її особистий підпис на зроблений ксерокопії даної доповідної записки.

Пропозиція з надання пояснення з приводу допущених порушень бухгалтером ОСОБА_1 проігнорована, пояснення нею не надано, про що 27 січня 2025 року складено відповідний акт.

Неналежно виконуючи свої функціональні обов`язки, бухгалтер ОСОБА_1 порушила зобов`язання працівника установи щодо своєчасного та належного виконання цих обов`язків, які передбачені розділом 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку в ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області», затверджених протоколом №1 від 01 березня 2017 року зборів трудового колективу, який є додатком 1 до Колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області», прийнятим на загальних зборах трудового колективу установи 01 березня 2017 року та зареєстрованим Департаментом праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради (реєстраційний №60 від 13 березня 2017 року).

Так, суд першої інстанції невірно оцінив обставини справи та дійшов помилкового висновку про те, що в оскаржуваному наказі від 27 січня 2025 року не зазначено, в чому саме конкретно полягає невиконання позивачкою обов`язків працівника, які перелічені у п.п 2.11-2.14 посадової інструкції бухгалтера та у розділі 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, а міститься лише загальне посилання на них.

Як вбачається зі змісту оспорюваного наказу, у ньому чітко зазначено, що позивачка не виконала законні вимоги головного бухгалтера щодо подання до ГУ ДПС в Чернівецькій області скорегованого звіту про сплату ЄСВ за період 24 травня 2022 року до 31 липня 2024 року на підставі наданих працівником установи ОСОБА_3 документів щодо його інвалідності. Також, у наказі детально описані обставини вчинення дисциплінарного проступку та зазначено, вимоги яких саме нормативних актів при цьому порушено.

Зокрема, як вбачається з посадової інструкції №200 бухгалтера ДУ ТМО, затвердженої начальником установи 18 листопада 2022 року, то пунктами 2.11-2.14 чітко передбачено формування та подання до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України бухгалтерської звітності, в тому числі щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ).

Також судом першої інстанції при прийнятті рішення у справі, не надано оцінку та не взято до уваги те, що згідно пункту 2.16 інструкції №200 бухгалтера ДУ ТМО, бухгалтер виконує інші завдання, поставлені начальником установи або головним бухгалтером.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі також не врахував те, що відповідно до розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку в ДУ ТМО, затверджених протоколом №l від 01 березня 2017року зборів трудового колективу, працівники установи поряд з іншим зобов`язані: дотримуватись вимог чинного законодавства, що регулює діяльність установи, етичних норм і правил, не вчиняти корупційних правопорушень; виконувати своєчасно та в повному обсязі робочі завдання (функціональні обов`язки), забезпечувати належну якість виконуваних робіт та медичних послуг; виконувати розпорядження адміністрації установи.

Отже, виходячи з наведеного, суд першої інстанції також дійшов помилкового висновку про те, що до функціональних обов`язків позивачки не входило подання до ГУ ДПС в Чернівецькій області звітів про сплату ЄСВ на підставі наданих працівниками установи документів щодо їх інвалідності.

Також суд першої інстанції, у своєму рішенні вказав, що ДУ ТМО не спростовані твердження позивачки про те, що їй не були надані довідки до акта огляду МСЕК про встановлення ОСОБА_3 інвалідності у період з 24 травня 2022 року до 31 липня 2024 року, які у відповідності до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (надалі Інструкція №449), є правовою підставою для корегування звітності по сплаті ЄСВ.

У даному випадку слід зазначити, що абзацом 8 підпункту 5 пункту 2 розділу ІІІ Інструкції №449 передбачено, що нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених в абзацах третьому п`ятому цього підпункту, здійснюється роботодавцем із дати отримання від працівника документів щодо встановлення інвалідності та проводиться протягом строку, встановленого постановою Кабінету

Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи».

Зі змісту зазначеної правової норми слідує, що довідка до акта огляду МСЕК отримується від працівника роботодавцем, яким є начальник ДУ ТМО і жодного обов`язку надання такої довідки бухгалтеру чинним законодавством не передбачено.

Разом із тим, незважаючи на твердження позивачки, що виконати вказівку головного бухгалтера щодо подачі скорегованого звіту їй нібито заважала відсутність довідки до акту огляду МСЕК, звертаємо увагу суду на те, що вона взагалі не вжила жодних дій, спрямованих на подачу цього звіту, а також не доповіла керівництву про необхідність долучення такої довідки МСЕК, а мовчки проігнорувала отриману вказівку.

Крім того, твердження позивачки про відсутність в ДУ ТМО такої довідки до акту огляду МСЕК також є хибним, оскільки з матеріалів справи прямо випливає, що про необхідність подати скорегований звіт було зазначено посадовими особами МВС України, які здійснювали перевірку діяльності ДУ ТМО і встановили ці факти, у тому числі на підставі довідки до акту огляду МСЕК. З результатами перевірки ОСОБА_1 також була ознайомлена, і надавала відповідні пояснення з цього приводу.

Разом з тим, отримання ОСОБА_3 статусу інваліда у період з 24 травня 2022 року до 31 липня 2024 року та надання ним відповідних підтверджуючих документів роботодавцю і зокрема ДУ ТМО, не є предметом спору у справі і суд не покладав жодних зобов`язань на ДУ ТМО щодо надання підтверджуючих документів про встановлення інвалідності ОСОБА_3 у зазначений вище період.

Стосовно позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу ДУ ТМО від 17 березня 2025 року №143ДВ/од «Про заходи дисциплінарного впливу», так у лютому 2025 року бухгалтер ОСОБА_1 , діючи у своїх приватних інтересах, подаючи до Департаменту охорони здоров`я МВС України скаргу від 03 лютого 2025 року, додала до неї копії службових документів, які перебували у її розпорядженні у зв`язку із виконанням функціональних обов`язків, а саме подала відомості про встановлену інвалідність окремих працівників ДУ ТМО, без згоди останніх, які фактично відображають стан їх здоров`я та відповідно є конфіденційною інформацією.

Направлення бухгалтером ОСОБА_1 скарги від 03 лютого 2025 року до Департаменту охорони здоров`я МВС України (надалі ДОЗ МВС), додатком до якої є відомості про встановлену інвалідність окремим працівникам установи, підтверджується вказівкою ДОЗ МВС від 10 лютого 2025 року №4298/33-2025 «Про надання документів», копія якої наявна у справі, відповідно до якої до ДУ ТМУ направлено копію скарги ОСОБА_1 з додатками до неї, які надійшли до ДОЗ МВС, серед яких список працівників ДУ ТМО, яким встановлено інвалідність.

Надання бухгалтеру ОСОБА_1 відомостей про встановлену інвалідність працівникам ДУ ТМО у зв`язку з виконанням нею своїх функціональних обов`язків підтверджується наявними у справі поясненнями інспектора з кадрів ОСОБА_4 від 27 лютого 2025 року та поясненнями головного бухгалтера ОСОБА_2 .

Те, що працівниками ДУ ТМО не надавалась згода бухгалтеру ОСОБА_1 на поширення інформації про встановлену їм інвалідність, яка свідчить про стан їх здоров`я і яку вони відносять до конфіденційної інформації, підтверджується поясненнями наступних співробітників установи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Даючи письмове пояснення від 14 березня 2025 року з приводу допущених порушень, бухгалтер ОСОБА_1 зазначила, що ст.21 Закону України «Про інформацію» не порушувала і конфіденційну інформацію про працівників установи не розголошувала, посилаючись на те, що керівництво ДУ ТМО не доводило їй перелік інформації, який є конфіденційним.

Суд першої інстанції вирішуючи спірні правові відносини невірно оцінив обставини справи та дійшов помилкового висновку про те, що поширення інформації про інвалідність особи не може вважатися поширенням конфіденційної інформації щодо цих осіб, оскільки відповідні довідки підтверджують лише ступінь постійної чи продовжуваної втрати працездатності та інвалідність особи і дають право на отримання останніми соціальних пільг, пенсії та інших виплат, тобто є офіційними документами, які видавалися медико-соціальними експертними комісіями (МСЕК) і будь-якої інформації про звернення цих працівників за медичною допомогою, діагнози, медичні обстеження зазначені документи не містять.

Також суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо скасування наказу ДУ ТМО від 17 березня 2025 року №143ДВ/од, безпідставно послався на п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», у якому взагалі не йдеться про використання конфіденційної інформації про особу чи про її поширення, а також безпідставно врахував те, що позивачка поширила конфіденційну інформацію про осіб, а саме про їх інвалідність, не з метою доведення цих відомостей до громадськості, сторонніх чи третіх осіб та окремих громадян, а з метою їх використання у якості доказів та перевірки викладених нею обставин уповноваженими на це законом іншими посадовими особами.

Щодо позовних вимог про стягнення з ДУ ТМО на користь позивачки залишку невиплаченої заробітної плати за січень в розмірі 17842,60 грн та за березень в розмірі 5428,31 грн., то оскільки зазначеними вище наказами ДУ ТМО у січні та березні 2025 на бухгалтера ОСОБА_1 були накладені дисциплінарні стягнення, відповідно правомірно їй не нарахована та не виплачена премія за січень та березень 2025 року.

Просили рішення скасувати і в задоволенні позову відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вказали, що доводи апеляційної скарги відповідача є аналогічними тим, що викладені у відзиві на позов, яким суд першої інстанції надав вичерпну та належну оцінку.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що наказом начальника ТУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» від 07 листопада 2022 року №101 о/с ОСОБА_1 прийнято на посаду бухгалтера установи з 08 листопада 2022 року (том 1 а.с.84).

Посадові обов`язки бухгалтера 1 категорії ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» Олійник І.А. визначено посадовою інструкцією, відповідно до якої ОСОБА_1 :

- виконує розпорядження начальника ДУ «ТМО МВС України в Чернівецькій області» здійснює нарахування заробітної плати адміністративно-управлінського персоналу (керівництво, бухгалтерія, канцелярія) згідно тарифікаційного списку ДУ «ТМО МВС України в Чернівецькій області», складеного відповідно до діючих нормативних актів, а також відповідно встановлених змін в окладах згідно ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік;

- здійснює нарахування заробітної плати усім штатним одиницям установи згідно тарифікаційного списку ДУ «ТМО МВС України в Чернівецькій області», складеного відповідно до діючих нормативних актів, а також відповідно встановлених змін в окладах згідно ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік;

- здійснює нарахування заробітної плати працівникам що виплачується із загального та спеціального фондів (за умовами виконання плану) та згідно первинних документів від керівників підрозділів із погодженням з комісією та керівником установи;

- здійснює нарахування доплат до заробітної плати працівникам згідно додаткового фінансування з Державного бюджету;

- готує тарифікаційні списки працівників та штатний розпис згідно наказів та розпорядження ДУ «ТМО МВС України в Чернівецькій області»;

- нарахування авансу проводить до 14 числа поточного місяця, а нарахування зарплати здійснює до 30-го числа, у випадках змін у законодавстві та коли дні нарахування збігаються з вихідними днями до 28-го числа;

- слідкує за своєчасне подання та правильне заповнення табелів використання робочого часу;

- нараховує лікарняні та відпускні, також матеріальну допомогу працівникам установи;

- видає довідки про нараховану заробітну плату;

- щомісячно, не пізніше 3-го числа за звітним місяцем, виводить залишки по рахунках. Формує оборотно-сальдові відомості по аналітичним рахункам 6311, 6313, 6511, 6514, 6516, 6518 у розрізі джерел фінансування. Здійснює реєстрацію бухгалтерських проводок та їх рознесення. Веде меморіальний ордер №5 «Зведення розрахункових відомостей із заробітної плати»;

- вчасно та в повному обсязі подає щомісячно звіти до Пенсійного фонду України «Розрахунок суми страхових внесків на загальне обов`язкове державне страхування, що підлягає сплаті та звітів про нарахування внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за осіб які отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

- щоквартально форму розрахункову відомість про нарахування та перерахування внесків до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття;

- складає квартальний звіт про нарахування внесків, перерахування та витрати, пов`язані з загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності;

- щоквартально формує та подає до Державної податкової адміністрації форму 1-ДФ;

- забезпечує оформлення первинних документів, здійснює їх упорядкування та підшивання для передачі в архів;

- виконує інші завдання поставлені начальником установи або головним бухгалтером (том 1 а.с.10-12).

Наказом від 27 січня 2025 року №23ДВ/од т.в.о. начальника ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» Гливки В.Є. позивачці оголошено догану за порушення трудової дисципліни - невиконання в період з листопада по грудень 2024 року вказівок головного бухгалтера ОСОБА_2 про виконання доручення МВС України від 03 жовтня 2024 року №104/01/33 в частині подання до ГУ ДПС в Чернівецькій області скорегованого звіту про сплату ЄСВ за період з 24 травня 2022 року по 31 липня 2024 року на підставі наданих працівником установи ОСОБА_3 документів щодо його інвалідності, тобто за неналежне виконання позивачкою пунктів 2.11.-2.14 її посадової інструкції, розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, статті 139 КЗпП та наказано в зв`язку із цим не виплачувати їй премію за січень 2025 року (том 1 а.с.14).

Наказом від 17 березня 2025 року №143ДВ/од т.в.о. начальника ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» Гливкою В.Є. оголошено ОСОБА_1 догану за порушення трудової дисципліни та наказано не виплачувати їй премію за березень 2025 року, оскільки позивачка у лютому 2025 року, діючи у своїх приватних інтересах, подаючи до Департаменту охорони здоров`я МВС України скаргу від 03 лютого 2025 року, додала до неї копії службових документів, які перебували у її розпорядженні, а саме: відомості про встановлену інвалідність працівників Державної установи, які відображають стан здоров`я та є конфіденційною інформацією, без згоди останніх, тим самим протиправно поширила вказану інформацію, що є порушенням статті 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», статті 21 Закону України «Про інформацію», а також пункту 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку (том 1 а.с.16).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права переглядаючи рішення по суті позовних вимог

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Основоположні засади реалізації права на працю визначені положеннями статті 43 Конституції України, якою закріплено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення, як догана.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з частиною четвертою статті 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права й обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці.

Роботодавець не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (стаття 31 КЗпП України).

Отже, роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17, провадження № 14-157цс19).

На вказаному наголошено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 333/2536/22, провадження № 61-15014св23.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 08 листопада 2022 року працювала на посаді бухгалтера Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» (том 1 а.с.84).

Відповідно до посадової інструкції до її функціональних обов`язків входило, зокрема, нарахування заробітної плати працівникам, подання щомісячних звітів до Пенсійного фонду України «Розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне страхування, що підлягають сплаті», складення квартальних звітів про нарахування внесків, перерахування та витрати, пов`язані з загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Щодо законності оспорюваного наказу №23ДВ/од від 27 січня 2025 року

Судом першої інстанції встановлено, що наказом від 27 січня 2025 року №23ДВ/од т.в.о. начальника ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» Гливки В.Є. позивачці оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Підставою винесення даного наказу стало невиконання позивачкою в період з листопада по грудень 2024 року вказівок головного бухгалтера ОСОБА_2 щодо виконання доручення МВС України від 03 жовтня 2024 року №104/01/33 в частині подання до ГУ ДПС в Чернівецькій області скорегованого звіту про сплату ЄСВ за період з 24 травня 2022 року по 31 липня 2024 року на підставі наданих працівником установи ОСОБА_3 документів щодо його інвалідності, тобто за неналежне виконання позивачкою пунктів 2.11.-2.14 її посадової інструкції, розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, статті 139 КЗпП (том 1 а.с.14).

Фактично підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стало неправильне застосування ставки ЄСВ (без врахування працівників з інвалідністю) та відмова подати до Державної податкової служби пакету документів щодо коригування ставки ЄСВ.

Ставки ЄСВ встановлені в Законі України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI).

Згідно з ч.5 ст.8 даного Закону єдиний внесок для платників, зазначених у ст.4 Закону №2464-VI, встановлюється у розмірі 22% до визначеної ст.7 Закону №2464-VI бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з ч.13 ст.8 Закону №2464-VI єдиний внесок для підприємств, установ і організацій, фізичних осіб-підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, в яких працюють особи з інвалідністю, встановлюється у розмірі 8,41% визначеної п.1 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI бази нарахування єдиного внеску для працюючих осіб з інвалідністю.

Тобто, звичайні роботодавці як правило застосовують дві ставки ЄСВ:

1. 22% для звичайних працівників (без інвалідності),

2. 8,41% для працівників осіб з інвалідністю.

Проте, для застосування пільгової ставки ЄСВ 8,41% потрібно мати певні підтверджуючі документи та виконувати спеціальні правила застосування пільгової ставки ЄСВ. Вони окреслені в Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну від 20 квітня 2015 року №449 (далі Інструкція №449).

Відповідно до розділу ІІІ Інструкції №449 для можливості застосування платником пільгової ставки єдиного внеску необхідно підтвердити встановлення працівнику інвалідності. Підтвердженням встановлення працівнику інвалідності є завірена копія довідки до акта огляду в медико-соціальній експертній комісії про встановлення групи інвалідності.

Тобто для застосування ставки ЄСВ 8,41% працівник має надати документ, який підтверджує встановлену групу інвалідності.

Нарахування ЄСВ за ставкою 8,41 % здійснюється з дати встановлення групи інвалідності, але не раніше одержання завіреної копії довідки до акта огляду в МСЕК та закінчується датою припинення інвалідності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що працівнику ОСОБА_3 в травні 2022 року була встановлена ІІ група інвалідності. Проте, довідку до акту огляду МСЕК роботодавцю він подав лише 21 серпня 2024 року.

Таким чином, бухгалтер ОСОБА_1 по працівнику ОСОБА_3 . ЄСВ до серпня 2024 року перераховувала в розмірі 22%, а з 21 серпня 2024 року 8,41%, що узгоджується з вимогами законодавства.

В період з 04 по 13 вересня 2024 року комісією МВС України була здійснена перевірка з виїздом до ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області». За результатами перевірки було підтверджено, що відсутність документів щодо інвалідності ОСОБА_14 у кадровому підрозділі установи спричинило порушення ДТ«ТМО МВС України по Чернівецькій області» Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 в частині застосування неправильної ставки ЄСВ (22%) на суму нарахованої заробітної плати з 24 травня 2022 року по 31 липня 2024 року (а.с.45-57).

За наслідками перевірки було запропоновано звернутися до органів пенсійного фонду з листом про здійснення перерахунку надмірно нарахованого ЄСВ за період з 24 травня 2022 року по 31 липня 2024 року, надавши уточнену звітність та повний пакет документів, який свідчить про те, що документи щодо інвалідності на адресу ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» не надходили.

З доповідної записки головного бухгалтера установи Д.Чеботар до т.в.о начальника установи від 27 січня 2025 року вбачається, що на виконання Плану усунення недоліків до ДПС України направлено лист із роз`ясненням щодо методології коригування сплаченого ЄСВ по працівнику установи ОСОБА_3 , лист 11.12.2024 №33/46-1669. Також з даної доповідної записки вбачається, що відповідь на лист від ДПС не отримали (а.с.13).

Встановлено, що головний бухгалтер вимагала від бухгалтера ОСОБА_1 в програмному забезпеченні «МЕДОК» надати уточнений податковий розрахунок по особі ОСОБА_3 (том 1 а.с.42).

Проте, позивачка відмовилась виконувати такі вказівки, оскільки здійснення перерахунку ЄСВ працівнику за попередні періоди є порушенням законодавства, оскільки роботодавець має нараховувати пільгову ставку лише з моменту отримання відомостей про інвалідність від працівника, що фактично відбулось у серпні 2024 року. Крім цього, позивачка зазначала, що головний бухгалтер не надала їй можливість ознайомитись із дорученням МВС та не довела до відома позивачки механізм здійснення перерахунку працівнику ЄСВ за попередні періоди.

02 грудня 2024 року позивачка надала пояснення т.в.о начальнику та головному бухгалтеру установи, в якому посилаючись на законодавство зазначала, що здійснення перерахунків по ЄСВ з 22 відсотків на 8,41 відсотка за податкові періоди, в яких довідка МСЕК була відсутня, заборонено Податковим кодексом України (том 1 а.с.68-69). На підтвердження вказаного надала роз`яснення Державної податкової служби України (том 1 а.с.69 зворот 71).

За таких обставин колегія суддів вважає, що роботодавець не може примушувати працівника вчиняти будь-які дії, які суперечать діючому законодавству.

В судовому засіданні апеляційної інстанції також було встановлено, що після відмови позивачки виконати перерахунок ставки ЄСВ з 22% на 8,41%, ні головний бухгалтер, ні інші працівники бухгалтерії такий перерахунок не здійснили. Головним бухгалтером Д.Чеботар до податкової служби був направлений скорегований звіт, проте він був повернутий у зв`язку з неправильним оформленням. Дана обставина підтверджує неможливість в установленому законом порядку здійснити вказаний перерахунок.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність наказу від 27 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Щодо законності оспорваного наказу №143 ДВ/од від 17 березня 2025 року

Наказом від 17 березня 2025 року №143ДВ/од т.в.о. начальника ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» Гливкою В.Є. оголошено ОСОБА_1 догану за порушення трудової дисципліни та наказано не виплачувати їй премію за березень 2025 року, оскільки позивачка у лютому 2025 року, діючи у своїх приватних інтересах, подаючи до Департаменту охорони здоров`я МВС України скаргу від 03 лютого 2025 року, додала до неї копії службових документів, які перебували у її розпорядженні, а саме: відомості про встановлену інвалідність працівників Державної установи, які відображають стан здоров`я та є конфіденційною інформацією, без згоди останніх, тим самим протиправно поширила вказану інформацію, що є порушенням статті 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», статті 21 Закону України «Про інформацію», а також пункту 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку (том 1 а.с.16).

Встановлено, що 03 лютого 2025 року бухгалтер ОСОБА_1 направила скаргу Міністру внутрішніх справ України, директору Департаменту фінансово-облікової політики та бухгалтерського обліку МВС України та начальнику управління запобігання корупції МВС України, в якій повідомляла про вчинення щодо неї головним бухгалтером ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» Чеботар Д.А. та т.в.о начальника установи ОСОБА_15 психологічного тиску, мобінгу, примушування її вчинити незаконні та протиправні дії в частині ухилення від сплати податків та зборів в особливо великих розмірах (том 1 а.с.64-67). У своє виправдання, на підтвердження факту відсутності в установі довідок МСЕК про встановлення інвалідності ОСОБА_3 у період з 24.05.2022 року по 31.07.2024 року, які б давали право застосовувати пільгову ставку ЄСВ, позивачка до скарги надала список працівників установи з інвалідністю, який надала їй кадрова служба на усний запит (том 1 а.с.71 зворот -72). У вказаному списку зазначено прізвища працівників установи, яким встановлена інвалідність, посада, дата встановлена інвалідності та номер групи інвалідності.

Отже, підставою для винесення наказу від 17 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани стало направлення до МВС України скарги з доданим списком працівників, яким встановлена інвалідність, що на думку відповідача, є розголошенням конфіденційної інформації без згоди осіб.

Відповідно до статтей 11, 21 Закону України «Про інформацію» до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання з використанням радіо, телебачення чи інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Колегія суддів вважає, що позивачкою не була поширена конфіденційна інформація. Так, дані списки були направлені в підпорядкований орган МВС України, який у вересні 2024 року по ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» проводив перевірку за скаргою ОСОБА_3 , зокрема, перевіряв питання інвалідності та правильності нарахування ЄСВ.

Крім цього, в даних списках міститься інформація про наявність інвалідності без зазначення будь-яких діагнозів, оглядів тощо.

Вказані списки були направлені до МВС України лише з метою обґрунтування правильності нарахування пільгової ставки ЄСВ і не можуть вважатися поширенням конфіденційної інформації.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку, прийшов до вірного висновку про незаконність наказу від 17 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Щодо стягнення невиплаченої премії

Відповідно до розділу 3 Положення про преміювання працівників в ДУ «ТМО МВС України по Чернівецькій області» працівники можуть бути позбавлені премії в повному обсязі чи розмір її може бути зменшено за невчасне чи неналежне виконання покладених на них обов`язків, правил внутрішнього трудового розпорядку виключно в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством (п.3.1).

Позбавлення премії в повному обсязі в кожному окремому випадку оголошується наказом начальника установи і доводиться до відома зазначеним працівникам (п.3.2.)

Не виплачується премія повністю працівникам, на яких накладено дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни та за неналежне виконання покладених на них обов`язків лише за місяць, в якому було накладено стягнення (п.3.3) (том 1 а.с.23-24).

Оскільки факту вчинення позивачкою дисциплінарних проступків немає, обґрунтованим є також висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для позбавлення ОСОБА_1 премії, яка не була виплачена у зв`язку з наявністю наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, які визнані незаконними.

Аргументи про необов`язковість виплати премії з боку роботодавця не впливають на правильність висновків суду, оскільки відповідач не спростував факт невиплати такої премії позивачу у зв`язку із оголошенням їй доган, які визнані судом незаконними.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 28 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено судом 14 листопада 2025 року.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк