РІШЕННЯ

іменем України

13 листопада 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Кришталь А. А.

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК ГЕЛЕКСІ",

представник позивача - Рудзей Ю. В.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Калінін С. К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи в залі суду справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ГЕЛЕКСІ" до ОСОБА_1 про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

25.09.2025 від ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ" через систему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_1 з наступними вимогами: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у загальному розмірі 24 595 грн 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 2 423 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.08.2021 між ТОВ "ФК ГЕЛЕКСІ" та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі, було укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 237393.

Згідно з умовами договору позивач надав позичальнику кредит в розмірі 5 000 грн 00 коп. на умовах строковості, поворотності та оплатності, зі стандартною процентною ставкою 1.5% в день та підвищеною процентною ставкою у випадку прострочення терміну платежу - 3.0%.

Того ж дня, відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 5 000 грн 00 коп. на банківський рахунок.

Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, та станом на дату подання позову до суду, має заборгованість в розмірі 24 595 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за позикою; 19 595 грн 00 коп. - заборгованість по процентам за користування позикою.

Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.10.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 13.11.2025.

28.10.2025 від представника відповідача Калініна С. К. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

На обґрунтування відзиву зазначив, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту зарахування ОСОБА_1 та отримання останнім кредитних коштів, а відтак і виникнення між сторонами правовідносин щодо кредитування та наявності з боку відповідача заборгованості на момент звернення з позовом до суду.

Також позивачем не надано належних доказів на підтвердження того факту, що саме відповідач був зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі, та доказів, які прямо або опосередковано свідчать про той факт що електронний підпис (або ідентифікатор) належать саме відповідачу.

Крім того наведений позивачем розрахунок заборгованості по відсотках за договором не відповідає нормам закону та умовам договору та є завищеним, а розмір витрат на правничу професійну допомогу є завищеним та не відповідає критерію співмірності, реальності та розумності розміру (а. с. 40-65).

28.10.2025 представник позивача ОСОБА_2 надіслав відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що стороною позивача надані належні та допустимі докази, як на підтвердження факту укладення кредитного договору, так і на підтвердження факту перерахування кредитних коштів за номером картки, зазначеним відповідачем у договорі позики. Крім того, заперечуючи факт отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов договору позики, останній не надав жодних документів, які б доводили той факт, що картка, на яку було здійснено переказ коштів, з наведеним у довідці номером, не належить відповідачу, чи здійснений платіж не відноситься до договору позики № 237393 від 20.08.2021.

Крім того, проценти нараховані позивачем відповідно до умов договору виходячи із розрахунку за ставкою 3.0% відповідно до п. 1.7 Договору та є платою, яка встановлюється за користування позикою після настання строку погашення (а. с. 66-75).

13.11.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_2 разом з позовною заявою подав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у відзиві просив проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Даними договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 237393 від 20 серпня 2021 року, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором позики, Паспортом позики, довідкою директора ТОВ "ФК "ЕЛАЄНС" Пархоменка М. С., наданою ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ", вих №237393, від 01.09.2025, копії Договору № 04/08-17ПК про надання послуг з переказу грошових коштів від 04.08.2017, підтверджується, що 20.08.2021 між ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ" та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 237393, за умовами якого ОСОБА_1 , отримав 5 000 грн 00 коп., на строк до 18.09.2021, з фіксованою процентною ставкою 1.1% в день. Орієнтована загальна вартість позики для споживача на дату укладення договору становить 1 595 грн 00 коп. Загальна вартість кредиту становить 6 595 грн 00 коп, з яких 5 000 грн 00 коп - сума кредиту, 1 595 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом. Договір та його складові містить підпис ОСОБА_1 в якості позичальника відтворений за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору. У пункті 10 Договору позики зазначені реквізити сторін, а саме прізвище, ім`я, по батькові позичальника, паспортні дані, РНОКПП, місце реєстрації. (а. с. 5-13).

Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 237393 від 20.08.2021 за період з 20.08.2021 по 01.08.2025, за ОСОБА_1 , наявна заборгованість у розмірі 24 595 грн 00 коп., яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту - 5 000 грн 00 коп; суми заборгованості по відсотках - 19 595 грн 00 коп (а. с. 14-16).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Договір позики, на підставі якого позивачем вимагається стягнення заборгованості, про який судом зазначено вище, був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд взяв до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номери телефонів, адреса) були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, стороною відповідача до суду не надано, відомостей про те, що правомірність укладеного договору оскаржувалася, також суду не надано.

За таких обставин доводи сторони відповідача про не підписання ним договору позики суд відхиляє з огляду на вищевикладене.

Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 28.08.2021 між ТОВ "ФК ГЕЛЕКСІ" та ОСОБА_1 договору позики № 237393, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.

Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц).

За умовами договору позики № 237393 від 20.08.2021 сторони встановили строк кредитування до 18.09.2021.

На час закінчення строку кредитування (19.09.2021) розмір заборгованості за договором позики № 237393 від 20.08.2021 склав 6 595 грн 00 коп., яка складається з: 5 000 грн 00 коп. - тіла кредиту; 1 595грн 00 коп. - проценти за користування кредитом.

Таким чином, лише наведений розмір заборгованості по відсоткам може бути стягнутий з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК ГЕЛЕКСІ", оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за кредитним договором.

За таких обставин, позовна заява ТОВ "ФК ГЕЛЕКСІ" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики № 237393 від 20.08.2021 в розмірі 6 595 грн 00 коп., яка складається з: 5 000 грн 00 коп. - тіла кредиту; 1 595 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом.

У задоволенні решти позову належить відмовити.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правничої допомоги укладеного між ТОВ "ФК ГЕЛЕКСІ" та адвокатом Рудзей Ю. В., акта № 210 наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025 (а. с. 21-22).

На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 20.10.2025 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським бюро "Калінін і Партнери", в особі керуючого Калініна С. К., додатку № 1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 20.10.2025, рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди) затверджені рішенням засновника адвокатського бюро "Калінін і Партнери" № 3/2018 від 17.07.2018, акта виконаних робіт (наданих послуг від 27.10.2025 (а. с. 57-63).

Отже, сторонами доведено понесені витрати на правову допомогу: позивачем - на суму 5 000 грн 00 коп., відповідачем - на суму 6 000 грн 00 коп.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами розгляду справи позовні вимоги позивача задоволені частково на 26,81% , таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути 649 грн 44 коп. витрат по сплаті судового збору та 1 340 грн 50 коп. витрат на правничу допомогу, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог .

Виходячи із вищезазначеної суми та розрахунку задоволених позовних вимог до стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають витрати на правничу професійну допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 4 391 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ГЕЛЕКСІ" 6 595 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ГЕЛЕКСІ" 649 (шістсот сорок дев`ять) грн 44 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору, 1 340 (одну тисячу триста сорок) грн 50 коп на відшкодування витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ГЕЛЕКСІ" на користь ОСОБА_1 4 391 (чотири тисячі триста дев`яносто одну) грн 40 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "ГЕЛЕКСІ", місцезнаходження: вул. В`ячеслава Липинського, 10/1, м. Київ, б01054, .

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повне рішення складене 13.11.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко