Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4993/25
Провадження № 2/279/2226/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ІвашкевичО. Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу №279/4993/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Ушомирська територіальна громада Коростенського району Житомирської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2025 року до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області звернувся представник позивача адвокат Мельник Я.О, який діє в інтересах ОСОБА_1 , з позовною заявою до Ушомирської територіальної громади Коростенського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із земельних ділянок, розташованих на території Ушомирської сільської ради (до об`єднання Веселівська сільська рада). Позивачка не є прямою родичкою ОСОБА_2 , однак протягом тривалого часу надавала їй допомогу, здійснювала догляд. При житті ОСОБА_2 повідомляла позивачці, що все своє майно заповіла костелу, розташованому в с. Іванівка Коростенського району Житомирської області. Лише під час проведення ремонту приміщення у Веселівській сільській раді було виявлено серед архівних документів заповіт, складений 29.11.1999 року на ім`я ОСОБА_1 , про існування якого вона не знала.

Враховуючи вищевикладене, у встановлений законом шестимісячний строк позивачка не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Після звернення у листопаді 2024 року до приватного нотаріуса Коростенського РНО Житомирської області Неборачко І.В. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому що вона не проживала разом на час смерті зі спадкодавцем та пропустила 6 місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини і цей строк можливо продовжити лише в судовому порядку.

З огляду на зазначені обставини звернулася до суду для визначення їй додаткового строку тривалістю 1 місяць з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.08.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 06.10.2025 року.

Під час підготовчого провадження та проведення підготовчого засідання у даній справі вчинено підготовчі дії, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України, зокрема, з`ясовано обсяг доказів, витребувано від Другої Коростенської державної нотаріальної контори інформацію щодо заведення спадкової справи, встановлено порядок з`ясування обставин та дослідження доказів під час розгляду справи по суті; визначено дату проведення судового розгляду.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.10.2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні о 09 год. 00 хв. 11.11.2025 року.

Представник позивача 12.09.2025 року направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачки, просить задовольнити позов з підстав, викладених у ньому.

Відповідачі у судове засідання не з`явився, правом подачі заяв по суті чи процесуальних клопотань до суду не скористався.

Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про таке.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Коростень у віці 87 років померла ОСОБА_2 , що підтверджено витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті від 06.11.2021 року (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло, зокрема право власності на земельну ділянку, посвідчене Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЖТ № 012420, площею 3,55 га, розташованої на території Веселівської сільської ради (а.с.14-18).

За життя ОСОБА_2 29.11.1999 року склала заповіт, що був посвідчений секретарем Веселівської сільської ради Коростенського району Житомирської області та зареєстрований у реєстрі за № 31, відповідно якого заповідач зробила розпорядження про те, що все її рухоме й нерухоме майно, яке нележатиме їй на день смерті та на що матиме право заповіла ОСОБА_1 (а.с.19).

Згідно з довідкою КУ "Коростенський геріатричний пансіонат для ветеранів війни та праці" Житомирської обласної ради № 370 від 11.11.2021 року ОСОБА_2 дійсно з 22.07.2006 по 31.07.2006 року проживала та знаходилася на повному державному утриманні у Коростенському центрі соціального захисту та реабілітації громадян похилого віку. Вибула з установи у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою Веселівського старостинського округу № 407 від 06.11.2023 року ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала з 04.06.1980 по 19.07.2006 з ОСОБА_1 в с.Ковалівщина Коростенського району Житомирської області та вели спільний побут, допомагали один одному по господарству, сплачували комунальні платежі. 19.07.2006 ОСОБА_2 була знята з місця реєстрації та вибула.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст.1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до якого заяви про прийняття спадщини подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Частиною 2 ст.1272 ЦК України встановлено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує чи належить особа до кола спадкоємців за заповітом або законом, а також поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таку позицію послідовно дотримується у своїй практиці Верховний Суд, зокрема у справі № 172/888/18 у постанові від 30.07.2020 року.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини;2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини;3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У цій справі шестимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 сплив 31.01.2007 року, а позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини лише 22.11.2024 року, у зв`язку з чим їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11-12).

При цьому, матеріали позовної заяви не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 належить до спадкоємців першої черги за законом, разом з тим 29.11.1999 року був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все, що їй буде належати на день смерті заповіла ОСОБА_1 . ОСОБА_2 останні дні свого життя провела в КУ "Коростенський геріатричний пансіонат для ветеранів війни та праці" Житомирської обласної ради та вибула у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа після її смерті ОСОБА_2 не заводилася (а.с.30-32).

За таких обставин доводи позивачки про поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованими. Суд вважає доведеними, що незнання про існування заповіту є об`єктивною перешкодою, з якою закон пов`язує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, тобто у позивача були наявні істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.

У постанові від 26.06.2024 року по справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) Велика Палата Верховного Суду за результатами вирішення спору дійшла висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність не можна ототожнювати з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом. Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем й у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси, не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала.Тож необізнаність про наявність заповіту може бути оцінена як поважна причина пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Враховуючи вищевикладене, наявність заповіту на користь позивачки, яка не належить до спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_2 , відсутність спадкоємців, які прийняли спадщину, а також наведені позивачкою причини, які є об`єктивними та істотними труднощами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо визначення строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає за доцільне встановити строк один місяць, який буде достатнім для подання заяви.

У силу принципу диспозитивності цивільного судочинства питання щодо розподілу судових витрат у справі судом не вирішується.

Керуючись ст. 4, 12, 19, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ушомирської територіальної громади Коростенського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк один місяць для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Коростень Житомирської області, який рахувати з дня набрання рішенням законної сили, визнавши причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ