Провадження № 2-з/638/183/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Шут Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Шевченківського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 12 043 619,90 грн.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначає, що 29 квітня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від імені якого діяв ОСОБА_4 було укладено договір позики, сума повернення складала 2 304 540 гривень, що на день укладання договору становила 82600 доларів США за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно з договором позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю не пізніше 29 жовтня 2021 року. 29 квітня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від імені якого діяв ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, який забезпечував виконання Іпотекодавцев зобов`язань, що випливають з укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателям договору позики. Предметом іпотечного, договору було нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000. Станом на 12 червня 2025 року відповідач повернув лише 10000 доларів США. ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . Заявник вказує, що станом на 31 жовтня 2025 року загальна сума заборгованості відповідача складає 12043619,90 грн. Вказує, що невжиття такого заходу як накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Харкова.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову дійшов наступного висновку.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.153 ЦПК України). Згідно із ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову застосовується, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Зокрема, згідно з п. 1, 1-1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Дослідивши заяву про забезпечення позову встановлено, що заявник обґрунтовує свою заяву про забезпечення позову тим, що 29 квітня 2021 року ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 уклала договір позики з ОСОБА_2 відповідно до якого ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_4 прийняв у позику гроші в сумі 2304540 грн., що на день укладення цього договору становить еквівалент 82600 доларів США, які ОСОБА_2 зобов`язується повернути ОСОБА_3 не пізніше 29 жовтня 2021 року.

Також, 29 квітня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від імені якого діє ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, яким встановлено, що цей договір забезпечує виконання ОСОБА_2 зобов`язань, що випливають з укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору позики від 29 квітня 2021 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок під номером АДРЕСА_1 .

Договором № 1 про внесення змін до договору позики від 27 червня 2021 року п. 1 договору позики від 29 квітня 2021 року викладено в новій редакції « ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_4 прийняв у позику гроші в сумі 3227300 грн., що на день укладення цього договору становить еквівалент 118000 доларів США, які ОСОБА_2 зобов`язується повернути ОСОБА_3 не пізніше 29 листопада 2021 року.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року

у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Таким чином, у разі можливого задоволення позовних вимог позивача, виконання судового рішення не буде ускладнене, оскільки договір позики від 29 квітня 2021 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вже забезпечений іпотечним майном останнього, про що свідчить договір іпотеки від 29 квітня 2021 року.

На думку суду, накладення арешту на все майно відповідача буде надмірним тягарем для останнього, оскільки договір позики вже був забезпечений та накладення арешту на все інше майно матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог, що також суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Крім того, заявником у своїй заяві не зазначено, що відповідач може або має намір на приховування свого майна та грошових коштів. Заявник посилається лише на те, що сума боргу складає 12043619,90 грн і на думку позивача, така сума вже є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, заявником не конкретизовано вимоги заяви про забезпечення позову, не зазначено на яке саме майно необхідно накласти арешт, не вказано вартість такого майна для перевірки співмірності заявленим вимогам у майбутньому, а також взагалі не надано жодних доказів на підтвердження наявності у власності відповідача будь-якого майна та коштів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.149-154 ЦПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М. Рибальченко