Справа № 487/4043/25
Провадження № 2/487/2287/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі: Головуючого судді - Притуляк І.О., за участю: секретаря судового засідання - Янковець Г.А., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2025 року, позивач ОСОБА_1 , шляхом формування у системі «Електронний суд», звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті його бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці після набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 , за якою здійснювала догляд його матір ОСОБА_3 , яка проживала окремо від спадкодавця. Особисто він уже тривалий час постійно проживає у м. Києві.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 .

Його матір, як спадкоємець першої черги за законом, заяву про прийняття спадщини у строки визначені положеннями ч.1 ст.1269 ЦК України нотаріусу не подавала.

Лише наприкінці березня 2025 року, розбираючі речі, матір знайшла заповіт складений ОСОБА_2 на його ім`я, про що йому і повідомила.

Таким чином, встановлений законом строк на подання заяви про вступ у спадщину після смерті ОСОБА_2 ним допущено з поважних причин, а саме у зв`язку з необізнаністю про існування заповіту.

Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 17.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.10.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав. Просив про їх задоволення з урахуванням фактичних обставин, викладених у позові.

Вказав, що внаслідок правової необізнаності, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини уже після відкриття провадження у справі. Оскільки, враховуючи, що встановлений строк на подання заяви він пропустив, вважав, що спочатку має отримати рішення суду про визначення додаткового строку, яке, разом з заявою подасть нотаріусу.

Представник відповідача Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення просила винести відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 30.05.2023 року було зроблено відповідний актовий запис № 936 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду 30.04.1993 року, зареєстрованого у МБТІ 27.04.2000 року за №16941.

За життя, 03.05.1999 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шиліною Г.О. за реєстровим номером 862, за яким належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 не є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

Про існування заповіту позивачу стало відомо лише у березні 2025 року.

07.10.2025 року приватним нотаріусом ММНО Миколаївської області Карцевою Н.О. за заявою позивача було заведено спадкову справу №17/2025, після смерті ОСОБА_2 ..

07.10.2025 року ОСОБА_1 отримав роз`яснення нотаріуса №132/01/16 щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на пропуск установленого законом строку на звернення з відповідною заявою, та не надання доказів на підтвердження факту спільного поживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від ЗО січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги за законом є її донька ОСОБА_3 .

Враховуючи, що позивач не входить до складу першої черги за законом, необізнаність про існування заповіту, не вимагала від нього вчинення дій щодо прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 ..

Таким чином необізнаність ОСОБА_1 про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною ВП Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 року у справі №686/5757/23.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

З огляду на вищевикладене, враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 з поважних причин у визначений законом шестимісячний строк після смерті бабусі ОСОБА_4 не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому наявні правові підстави для визначення додаткового строку (два місяці) для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк в два місяці з дня набрання законної сили судовим рішенням, для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; проживає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, фактичне місце знаходження: вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв; .

Головуючий суддя: І.О. Притуляк