ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7538/25 Справа № 199/4813/25 Суддя у 1-й інстанції - КОШЛЯ А. О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевська Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 06 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру або звільнення від сплати аліментів ( суддя першої інстанції Кошля А.О.),

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру або звільнення від сплати, в якому просив зменшити розмір аліментів, встановлених судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2017 року у справі № 199/7870/17, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2024 року у справі № 199/4734/24, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня набрання даним судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 06 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 , через свого представника Ресенчук О.Ю., подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без врахування обставин справи.

Скарга мотивована тим, що твердження суду в оскаржуваному рішенні, що за відсутності відкритого виконавчого провадження за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 09.09.2024 року у справі № 199/4734/24 не можливо встановити той факт, що позивачем сплачуються аліменти у добровільному порядку на користь відповідачки - не відповідає дійсності.

Суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що за відсутності відомостей про значне погіршення матеріального стану позивача, але за наявності змін у його сімейному стані позов не підлягає задоволенню, як і те, що відсутні докази того, що з нього стягується 3/4 від його доходів - не відповідає дійсності. Також судом не було враховано позицію відповідачки, яка перебуваючи на утриманні позивача саме на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 09.09.2024 року у справі № 199/4734/24 не заперечувала проти задоволення позову.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 06 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Від відповідачки відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій також вона вказала, що не заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 22.06.2019 року уклали шлюб. Прізвище після одруження ОСОБА_7 . Подружжя має двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, дані з якого суд використовує у відповідності до ст.ст.2-6 Закону України «Про доступ до судових рішень» та відомостей програми діловодства суду Д-3, встановлено, що 08.11.2017 року у справі № 199/7870/17 (2н/199/244/17) Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ видано судовий наказ яким ухвалено: стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , місце реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 08.11.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Виконання даного судового рішення здійснюється в рамках виконавчого провадження № 55458033, на підтвердження чого долучено постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 24.06.2024 року.

Також, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.02.2021 року у справі № 199/7209/20 позов ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволено частково. Змінено розмір аліментів встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2018 року по справі №204/4685/18, а саме: стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти у розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили, до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного рішення було видано виконавчий лист та 23.04.2021 року відкрито виконавче провадження № 65255896.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна сімейного стану позивача, народження дитини від іншого шлюбу, не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд України в постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу з ОСОБА_3 , позивач має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач сплачує аліменти на утримання: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на підставі судового наказу № 199/7870/17, виданого 21.12.2017 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська;

Також матеріалами справи встановлено, що від попереднього шлюбу із ОСОБА_8 Позивач має доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання якої останній також сплачує аліменти у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2021 у справі № 199/7209/20).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач має трьох малолітніх дітей, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Питання про зменшення аліментів на ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 позивач не ставить.

Позивач просить зменшити розмір аліментів на ОСОБА_4 , 07.07.2017 року з частини заробітку до 1/8 та зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2024 у справі № 199/4734/24, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням чинності, і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Однак, вимога про зменшення аліментів встановлених рішенням від 09.09.2024 року у справі №199/4734/24 є безпідставною і місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову в її задоволенні, оскільки як вбачається з матеріалів справи, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 09.09.2024 року було стягнуто аліменти саме на користь дружини ОСОБА_3 , з 17 червня 2024 року та протягом всього періоду її вагітності, доказів про відкриття виконавчого провадження на виконання цього рішення матеріали справи не містять, а отже колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення цієї вимоги.

Що стосується вимоги про зменшення аліментів, встановлених судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2017 у справі № 199/7870/17, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню з урахуванням зміненого сімейного стану позивача, а саме народження третьої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також визнання даної вимог відповідачкою.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає необхідним Зменшити розмір аліментів, встановлених судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2017 у справі № 199/7870/17, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням чинності, і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

У зв`язку з вищевикладеним рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови позовних вимог про зменшення аліментів, встановлених наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду від 08.11.2017 року у справі №199/7870/17 іх ухвалення нового, про задоволення цієї вимоги.

Керуючись статтями 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 06 травня 2025 рокув частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зменшення розміру аліментів, встановлених судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2017 року у справі № 1997870/17 скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким зменшити розмір аліментів, встановлених судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2017 у справі № 199/7870/17, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням чинності, і до досягнення дитиною повноліття

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 листопада 2025 року.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська