Номер провадження: 22-ц/813/3973/25
Справа № 496/282/23
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л.О.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боднар Максим Олександрович

на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» про стягнення плати за суборенду земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» (далі ТОВ «Колос»), в якій просить стягнути з останнього на її користь плату за суборенду земельної ділянки за період з 2020 року по 2022 рік включно у розмірі 8968 грн 61 коп. та пеню у розмірі 1516 грн 13 коп., а всього 10484 грн 74 коп., а також судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що вона була орендарем земельної ділянки площею 1,8298 га, кадастровий номер :01:002:0438, розташованої на території Граденицької сільської ради Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської області, згідно з договором оренди земельної ділянки № 3 від 14.03.2014 року (яким передбачено право здавати земельну ділянку в суборенду), що був укладений між нею та власником земельної ділянки ОСОБА_2 . Відповідно до договору № 6 суборенди земельної ділянки, укладеного 31.03.2014 року між нею та відповідачем ТОВ «Колос» (далі договір суборенди), вона передала останньому в суборенду вказану вище земельну ділянку на строк 25 років. За змістом пунктів 3.1 та 3.4 договору суборенди ТОВ «Колос» зобов`язалося протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою, в термін з 01 серпня по 30 листопада кожного року дії договору суборенди земельної ділянки, сплачувати їй орендну плату у розмірі 1400 грн. Згідно з пунктом 3.3 договору суборенди обчислення розміру орендної плати на земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації. 31.12.2021 року до договору суборенди земельної ділянки була укладена додаткова угода, якою збільшено термін договору на 2 роки, а п. 3.1 викладено в такій редакції: «Орендна плата за рік складає 10 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, але не може бути меншою за вартість 1,1 (однієї цілої та однієї десятої) тони пшениці станом на перше жовтня поточного року за середніми цінами, що сформовані основними зерновими трейдерами Одеської області». Відповідно до умов договору суборенди земельної ділянки суборендар ТОВ «Колос» зобов`язано своєчасно сплачувати їй оренду плату. Однак, станом на теперішній час ТОВ «Колос» не виплачено орендну плату за договором суборенди земельної ділянки кадастровий :01:002:0438 від 31.03.2014 року за 2020-2022 роки. Вона неодноразово зверталась до керівника ТОВ «Колос» в усній та письмовій формі з питання виплати заборгованості за договором суборенди земельної ділянки від 31.03.2014 року, але питання до цього часу так і залишилося не вирішеним, орендну плату їй не виплачено. Розмір заборгованості з орендної плати за договором суборенди за 2020-2021 роки складає 1400 грн (орендна плата за рік) * 2 = 2800 грн. Щодо заборгованості за 2022 рік позивачка зазначає, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0438 становить 61686 грн 14 коп., згідно з витягом № НВ-022. Таким чином, орендна плата за 2022 рік складає 61686 грн 03 коп. * 10 % = 6168 грн 61 коп. Отже, загальна сума заборгованості з орендної плати складає 8968 грн 61 коп. Окрім того, за умовами п. 3.7 договору суборенди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення. Розмір пені складає: за 2020 рік 741 грн 81 коп.; за 2021 рік 537 грн 72 коп.; за 2022 рік 236 грн 46 коп. Отже, загальна сума пені складає 1516 грн 13 коп. Станом на теперішній час за взаємною згодою її (позивачки) та власника земельної ділянки було достроково припинено дію договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0438. Внаслідок розірвання договору оренди земельної ділянки припинив чинність договір суборенди земельної ділянки. Проте відповідач ТОВ «Колос» так і не погасило заборгованість за договором суборенди земельної ділянки за 2020-2022 роки, а тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» про стягнення плати за суборенду земельної ділянки задоволено частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» (адреса: вул. Леніна, буд. 87, с. Градениці Одеського району Одеської області, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) плату за суборенду земельної ділянки за період з 2020 року по 2022 рік включно у розмірі 8968 грн 61 коп. та пеню у розмірі 1516 грн 13 коп., а всього 10484 грн 74 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» (адреса: вул. Леніна, буд. 87, с. Градениці Одеського району Одеської області, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

ОСОБА_1 в іншій частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Рішення вмотивовано тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором суборенди земельної ділянки та пені за порушення умов виконання договору суборенди земельної ділянки є обґрунтованими, права позивачки порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, та підлягають судовому захисту.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «Колос» на її користь витрат на правовому допомогу у заявленій сумі 30000 грн, суд дійшов висновку про неспівмірність заявлених представником позивачки витрат на професійну правничу допомогу складності справи, не відповідність критерію розумності та співмірності із виконаною роботою адвоката, а тому обраховану стороною позивачки вартість наданих адвокатом зменшив до 5000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боднар М.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуване рішення в частині стягнення з ТОВ «Колос» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн, та стягнути з ТОВ «Колос» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу по супроводженню справи № 496/282/23 в Біляївському районному суді Одеської області в сумі 30000 грн. Стягнути з ТОВ «Колос» судові витрати на користь ОСОБА_1 за наслідками апеляційного перегляду рішення суду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі зазначається, що ОСОБА_1 не згодна з рішенням Біляївського районного суду від 14.10.2024 року по справі № 496/282/23 в частині часткового стягнення з відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу.

Акцентується увага на тому, що ОСОБА_1 під час розгляду справи було надано до суду опис витрат з професійної правничої допомоги, докази фактичного надання вказаних послуг та докази, щодо оплати відповідних послуг в сумі 30000 грн, але Біляївський районний сул Одеської області в рішенні від 14.10.2024 року стягнув з відповідача лише 5000 грн витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

Наголошується, що при розгляді справи розглядались 3 позовних вимоги: вимога ОСОБА_1 про розірвання договору суборенди; вимога ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором суборенди; вимога ТОВ «Колос» про визнання недійсною додаткової угоди до договору суборенди, тому заявлена сума витрат з професійною правничою допомогою відповідає предмету спору та є пропорційною заявленим позовним вимогам. Крім того, по кожній з вказаних позовних вимог адвокатом був здійснений правовий аналіз відповідних обставин та готувались відповідні процесуальні документи. Також, звертається увага, що розгляд справи тривав майже 2 роки, і відпала частина обставин, які зумовлювали звернення з позовом, тому адвокатом було проаналізовано відповідні обставини та документи.

Всього адвокатом були надані ОСОБА_3 такі послуги по наданню професійної правничої допомоги в межах справи № 496/282/23:

- 23.12.2022 року - усна консультація адвоката з приводу предмету спору та напрацювання позиції позивача з розглядом наявних письмових доказів по справі -3000 (три тисячі), 00 грн - 3 голини;

- 26.12.2022 року - підготовка проекту позовної заяви та визначення переліку необхідних додаткових доказів по справі - 5000 (п`ять тисяч), 00 грн - 5 годин;

- 27.12.2022 року - отримання додаткових доказів у справі - 1000 (одна тисяча), 00 грн - 1 година;

- 28.12.2022 року - виїзд з м. Одеса до с. Троїцьке Одеського району Одеської області для узгодження остаточного тексту позовної заяви, її роздрукування та підписання позивачем, а також роздрукування/копіювання письмових доказів, що повинні бути подані разом з позовною заявою - 3 000 (три тисячі), 00 грн - 3 години;

- 29.12.2022 року - виїзд з м. Одеса до с. Троїцьке Одеського району Одеської області для сплати судового збору за подання позову, формування остаточного пакету документів, що подаються до сулу (позовна заява та всі додатки до неї) - 3 000 (три тисячі), 00 грн - 3 голини;

- 30.12.2022 року - виїзд з м. Одеса до с. Троїцьке Одеського району Одеської області для подання засобами потового зв`язку до сулу позовної заяви з доданими до неї документами - 3 000 (три тисячі), 00 грн - 3 години;

- 11.04.2023 року - аналіз зустрічної позовної заяви ТОВ «Колос» по справі № 496/274/23 з доданими документами - 2 000 (дві тисячі),00 грн - 2 години;

- 25-27.04.2023 року - підготовка, та направлення сторонам та суду відзиву на зустрічну позовну заяву та клопотання про витребування доказів у справі - 4 000 (чотири тисячі), 00 грн - 4 години;

- 08.05.2023 року підготовка пояснення до клопотання про витребування письмових доказів - 1 000 (одна тисяча),00 грн - 1 година;

-28.11.2023 року - підготовка заяви про підтримку позовних вимог, відмови в задоволенні зустрічного позову та розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 - 1 000 (одна тисяча),00 грн - 1 година;

- 20.03.2024 року - підготовка заяви про часткову відмову від позову - 2 000 (дві тисячі), 00 грн - 2 години;

- 10.06.2024 року - підготовка заяви про підтримку позовних вимог, стягнення витрат по правовій допомозі та розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 - 2 000 (дві тисячі), 00 грн - 2 години.

Таким чином, адвокатом Боднаром М.О. по справі № 496/282/23 було надано ОСОБА_1 послуг з правової допомоги на суму 30 000 грн.

Також, скаржником в скарзі зауважується, що вказана справа є дуже значною для ОСОБА_1 з врахуванням того, що вона є засновником ТОВ «Колос» та в рамках судової справи № 496/282/23 чинне керівництво вказаного товариства намагалось та намагається чинити на ОСОБА_1 психологічний тиск, і вказана обставина зумовлює значну важливість позитивного вирішення вказаної справи на користь ОСОБА_1 .

При цьому, на думку скаржника факт того, що сума позову складає 10484,74 грн, не може бути підставою для зменшення відповідних витрат на правничу допомогу, що були понесені позивачем.

Підсумовуючи викладене, в скарзі зазначено, що вказані ОСОБА_1 витрати є співмірними з предметом спору та витрачених адвокатом часу на виконання робіт з наданням правової допомоги, і доказом цього є й те, що вказана справа розглядалась протягом майже двох років, по справі розглядалось три позовні вимоги та всі витрати понесені позивачем документально підтверджені.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про дату, час та порядок розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за їх відсутності не заявляли.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

14.03.2014 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки № 3, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8298 га, яка знаходиться на території Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0438. Даний договір укладено на 49 років (а.с. 15-16).

Зазначена земельна ділянка належить орендодавцеві ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 086665, виданого Біляївським районним відділом земельних ресурсів 10.03.2005 року (а.с. 17).

Як встановлено пунктом 29 вказаного вище договору оренди земельної ділянки, орендар має право, в т.ч. передавати орендовану земельну ділянку або її частину в суборенду без зміни цільового призначення. Підписанням цього договору орендодавець надає орендарю на це згоду.

31.03.2014 року між ОСОБА_1 (орендар) та ТОВ «Колос» в особі директора Разумова Віталія Вікторовича (суборендар) було укладено договір № 6 суборенди земельної ділянки, згідно з умовами якого орендар зобов`язується за плату передати суборендареві земельну ділянку у строкове платне володіння і користування без зміни цільового призначення, а суборендар зобов`язується прийняти і використовувати земельну ділянку відповідно до умов цього договору та вимог земельного законодавства (а.с. 10-11).

Відповідно до пунктів 1.2-1.4 договору суборенди земельної ділянки земельна ділянка, що передається в суборенду, знаходиться у володінні та користуванні орендаря у відповідності до договору оренди від 14.03.2014 року за № 3, укладеного між орендарем і ОСОБА_2 .

Зазначена земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_2 , виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку, розташована на території Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0438, мас. 36, ділянка № НОМЕР_2 . Загальна площа земельної ділянки 1,8298 га.

Згідно з умовами пунктів 2.1-2.2 договору суборенди земельної ділянки термін суборенди складає 25 років з моменту прийняття об`єкту, що орендується, і державної реєстрації договору суборенди. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

За змістом пунктів 3.1, 3.3, 3.4 договору суборенди земельної ділянки орендна плата за рік складає 1400 грн. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься в такі строки: з 01 серпня по 30 листопада поточного року суборендар має право внести орендну плату наперед, в тому числі за весь час користування земельною ділянкою, тобто за 25 років.

Пунктом 3.7 договору суборенди земельної ділянки встановлено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Додатком до договору суборенди земельної ділянки від 31.03.2014 року є акт передачі-прийому в натурі (на місцевості) земельної ділянки, переданої в суборенду (а.с. 11 зворот).

31.12.2021 року між орендарем ОСОБА_1 та суборендарем ТОВ «Колос» в особі директора ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до договору № 6 суборенди земельної ділянки від 31.03.2014 року, на підставі якої внесені зміни до договору суборенди земельної ділянки від 31.03.2014 року, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0438, зокрема, п. 2.1 договору викладено в наступній редакції: «Термін суборенди складає 27 (двадцять сім) років з моменту прийняття об`єкту, що орендується, і державної реєстрації договору суборенди. Договір доповнено пунктом 2.1.2 наступної редакції: «Договір може бути розірваний в односторонньому порядку в разі не сплати суборендарем орендної плати за поточний рік в термін до першого грудня цього ж року», а пункт 3.1. договору викладено в такій редакції: «Орендна плата за рік складає 10 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, але не може бути меншою за вартість 1,1 (однієї цілої та однієї десятої) тони пшениці станом на перше жовтня поточного року за середніми цінами, що сформовані основам зерновими трейдерами Одеської області» (а.с. 12).

Згідно з витягом № НВ-022 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 26.12.2022 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0438 складає 61686 грн 14 к. (а.с. 24).

Відомості про укладання договору № 6 суборенди земельної ділянки від 31.03.2014 року та додаткової угоди до вказаного договору від 31.12.2021 року були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою № 318989862 від 27.12.2022 року (а.с. 13-14).

06.05.2022 року позивачка звернулась до ТОВ «Колос» з письмовою заявою, в якій просила повідомити, яким чином та в який термін перед нею буде погашена заборгованість з орендної плати за вісімнадцятьма договорами суборенди щодо сімнадцяти земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки площею 1,8298 га, кадастровий номер :01:002:0438, власником якої є ОСОБА_2 , за 2019-2021 роки та за одним договором оренди земельної ділянки за 2020-2021 роки. Вказану заяву отримав особисто директор ТОВ «Колос» Тищук В.М. 13.05.2022 року, про що свідчить його підпис на заяві, проте жодної відповіді позивачці не надходило.

25.11.2022 року позивачка вдруге звернулась до ТОВ «Колос» з письмовою заявою, в якій просила в терміни та в розмірі, визначеними укладеними між нею та ТОВ «Колос» договорами оренди та суборенди, сплатити їй орендну/суборенду плату за договорами за 2019-2022 роки, зокрема за договором суборенди земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0438. При цьому повідомила, що у випадку несплати орендної/суборендної плати за договорами оренди/суборенди земельних ділянок вона буде змушена звернутись до суду. Вказану заяву 26.11.2022 року було надіслано поштою на адресу ТОВ «Колос» та отримано останнім 05.12.2022 року, що підтверджується трекінгом, роздрукованим з офіційного сайту «Укрпошти» (а.с. 21).

Як зазначено позивачкою, під час розгляду даної справи за її та власником земельної ділянки ОСОБА_2 взаємною згодою було достроково припинено дію договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0438.

Як вбачається з квитанції № 48 від 29.12.2022 року, за подання даного позову позивачка сплатила судовий збір у розмірі 992 грн 40 к (а.с. 1).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 23.12.2022 року між адвокатом Боднар М.О. та ОСОБА_1 був укладений договір № 239/23-12-2022/7 про надання правової допомоги, згідно з п. 1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктами 4.1., 4.3 договору встановлено, що отримання винагороди Адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Вартість правової допомоги складає 30000 грн та може змінюватись за додатковою угодою сторін по договору.

Відповідно до п. 5.1. договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту фактичного виконання доручення або до моменту розірвання договору.

Також, в матеріалах справи є ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВН № 1171213 від 10.06.2024 року, що підтверджує повноваження адвоката Боднара М.О. на представництво інтересів ОСОБА_1 у Біляївському районному суді Одеської області.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Боднаром М.О. було надано детальний опис робіт (наданих послуг), відповідно до якого позивачці надано наступні послуги: 23.12.2022 року усна консультація адвоката з приводу предмету спору та напрацювання позиції позивача з розглядом наявних письмових доказів по справі 3000 грн 3 години; 26.12.2022 року підготовка проекту позовної заяви та визначення переліку необхідних додаткових доказів по справі 5000 грн 5 годин; 27.12.2022 року отримання додаткових доказів у справі 1000 грн 1 година; 28.12.2022 року виїзд з м. Одеса в с. Троїцьке Одеського району Одеської області для узгодження остаточного тексту позовної заяви, її роздрукування та підписання позивачем, а також роздрукування/копіювання письмових доказів, що повинні бути подані разом з позовною заявою 3000 грн 3 години; 29.12.2022 року виїзд з м. Одеса в с. Троїцьке Одеського району Одеської області для сплати судового збору за подання позову, формування остаточного пакету документів, що подаються до суду (позовна заява та всі додатки до неї) 3000 грн 3 години; 30.12.2022 року виїзд з м. Одеса в с. Троїцьке Одеського району Одеської області для подання засобами поштового зв`язку до суду позовної заяви з доданими до неї документами 3000 грн 3 години; 11.04.2023 року аналіз зустрічної позовної заяви ТОВ «Колос» по справі № 496/274/23 з доданими документами 2000 грн 2 години; 25-27.04.2023 року підготовка та направлення сторонам та суду відзиву на зустрічну позовну заяву та клопотання про витребування доказів у справі 4000 грн 4 години; 08.05.2023 року підготовка пояснення до клопотання про витребування письмових доказів 1000 грн 1 година; 28.11.2023 року підготовка заяви про підтримку позовних вимог, відмови в задоволенні зустрічного позову та розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 1000 грн 1 година; 20.03.2024 року підготовка заяви про часткову відмову від позову 2000 грн 2 години; 10.06.2024 року підготовка заяви про підтримку позовних вимог, стягнення витрат по правовій допомозі та розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 2000 грн 2 години.

Згідно з актом про прийняття-передачі наданих послуг від 11.10.2024 року адвокат Боднар М.О. з 23.12.2022 року по 11.10.2024 року надав ОСОБА_1 перелічені вище юридичні послуги по супроводженню справи № 496/282/23 в Біляївському районному суді Одеської області відповідно до договору № 239/23-12-2022/7 про надання правничої допомоги від 23.12.2022 року, а ОСОБА_1 прийняла надані послуги. Загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 30000 грн. Жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг ОСОБА_1 до адвоката не має.

Згідно з квитанцією про прийняття коштів, 11.10.2024 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Боднару М.О. грошові кошти у розмірі 30000 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Учасники справи мають право користуватися професійною правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами першою шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Установлено, що 23.12.2022 року між адвокатом Боднар М.О. та ОСОБА_1 був укладений договір № 239/23-12-2022/7 про надання правової допомоги.

Пунктами 4.1., 4.3. договору встановлено, що отримання винагороди Адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Вартість правової допомоги складає 30000 грн та може змінюватись за додатковою угодою сторін по договору.

Відповідно до акту про прийняття-передачі наданих послуг від 11.10.2024 року адвокат Боднар М.О. з 23.12.2022 року по 11.10.2024 року надав ОСОБА_1 перелічені в наданому детальному описі юридичні послуги по супроводженню справи № 496/282/23 в Біляївському районному суді Одеської області відповідно до договору № 239/23-12-2022/7 про надання правничої допомоги від 23.12.2022 року, а ОСОБА_1 прийняла надані послуги. Загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 30000 грн, жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому послуг ОСОБА_1 до адвоката не має.

Згідно з квитанцією про прийняття коштів, 11.10.2024 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Боднару М.О. грошові кошти у розмірі 30000 грн.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності втілено, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку тільки тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Також, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду висловлену в додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) в якій зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Таким чином, враховуючи складність справи, суть спору, результат розгляду справи, характер наданих послуг, участь адвоката під час розгляду справи у суді першої інстанції, витрачений час на консультацію та представництво інтересів позивача, а також оцінивши необхідність понесених витрат, які мають бути компенсовані за рахунок другої сторони, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу підлягав відшкодуванню в сумі 5 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявлені витрати в сумі 30000 грн є пропорційними заявленим позовним вимогам та підтверджені належними доказами не беруться до уваги, оскільки суд зобов`язаний оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними. Крім того, заявлений позивачем розмір на стягнення судових витрат перевищує ціну позову в даній справі, що суперечить вимогам статті 137 ЦПК України.

Твердження сторони скаржника, що вказана справа є дуже значною для ОСОБА_1 і на неї керівництвом ТОВ «Колос» чиниться психологічний тиск, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду в оскарженій частині, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції в оскарженій частині .

Висновки суду про часткову відмову позивачу, на користь якого ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката не свідчать про порушення норм процесуального законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі №910/1492/20, від 05 жовтня 2021 року у справі № 907/746/17, від 30 листопада 2020 року у справі № 922/2869/19, від 11 листопада 2021 року у справі № 910/7520/20, від 13 грудня 2022 року у справі № 910/429/21, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

У контексті вказаної практики колегія суддів вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім, а висновки суду першої інстанції визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування у цій частині відсутні.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги та інші судові витрати не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боднар Максим Олександрович, залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2024 року, в оскарженій частині, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицьки