УХВАЛА
04 листопада 2025 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі
головуючого судді Геєць Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Стандартюк О.В.,
представника заявника ОСОБА_1 ,
26.08.2022 року ТОВ „Кредитні ініціативи відступили права вимоги за кредитним договором № 0704/0608/46-020 від 20.06.2008 року ТОВ „Діджи Фінанси про що повідомило ОСОБА_2 листом б/н від 26.08.2022 року.
Згідно довідки від 26.08.2022 року у ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відсутня заборгованість за кредитним договором № 0704/0608/46-020 від 20.06.2008 року.
Згідно довідки №11/05 від 01.02.2023 року зобов`язання за кредитним договором № 0704/0608/46-020 від 20.06.2008 року виконані ОСОБА_2 у повному обсязі.
20.06.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступник якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0704/0608/46-020, відповідно до умов якого, банк надав кредит у сумі 110 000 доларів США;
28.11.2012 року право вимоги по кредитному договору № 0704/0608/46-020 укладеному 20.06.2008 року перейшло від Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» за договором факторингу;
28.11.2012 року право вимоги по кредитному договору № 0704/0608/46-020 укладеному 20.06.2008 року перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за договором факторингу;
26.08.2022 року ОСОБА_2 сплатила 182 844,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 0704/0608/46-020 укладеним 20.06.2008 року;
26.08.2022 року право вимоги за кредитним договором № 0704/0608/46-020 укладеним 20.06.2008 року перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за договором факторингу;
повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про відступлення права вимоги № 608/3 від 26.08.2022 року було запропоновано ОСОБА_2 сплатити 23 284,30 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» для повного погашення боргу за кредитним договором № 0704/0608/46-020 від 20.06.2008 року;
26.08.2022 року ОСОБА_2 сплатила на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС».
Стягувач у виконавчому провадженні ВП №63862930 був замінений на ТОB «ДІДЖИ ФІНАНС».
Однак, виконавче провадження ВП № 63862930 перебувало на виконанні у приватного виконавця Безмагаричних М.А., щодо якого 05.06.2024 дисциплінарною комісією приватних виконавців за результатами розгляду подання Міністерства юстиції України прийнято рішення про задоволення подання Ради приватних виконавців України про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А., яке оформлено протоколом засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців № 86 від 05.06.2024 та введено в дію наказом Міністерства юстиції України №1680/7 від 25.06.2024.
Вказане було предметом розгляду в Запорізькому окружному адміністративному суду по адміністративній справі №280/6220/24, розгляд якої триває.
Тобто, приватний виконавець Безмагаричних М.А. позбавлений права на вчинення виконавчих дій, в тому числі на внесення відомостей по виконавчому провадженню відносно ОСОБА_2 .
Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, тому суд вважає за можливе розглянути дану заява за відсутності стягувача.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи заборгованість за кредитним договором № 0704/0608/46-020 від 20.06.2008 року в розмірі 2 471 568 грн. 55 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1 384 739,09 грн., за відсотками - 673 663,88 грн., пені за останній рік - 413 165,58 грн., також стягнуто судовий збір у розмірі 3 654 грн., а всього стягнуто суму у розмірі 2 475 222 грн. 55 коп.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 05.02.2015 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, залишено без задоволення.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2022 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 Лелікова С.О., зацікавлені особи Товариство з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про визнання виконавчого документу такими, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31.05.2023 року прийнято відмову ОСОБА_2 в особі представника Лелікова С.О. від апеляційної скарги на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2022 року.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2023 року заяву ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи, новий кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, залишено без задоволення.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30.01.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника Лелікова С.О. залишено без задоволення. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2023 року залишено без змін.
За приписами ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України „Про виконавче провадження).
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.
У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення „інших причин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення „або з інших причин не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Таким чином, само по собі припинення діяльності приватного виконавця, не може бути підставою для задоволення заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.
Слід зазначити, що контроль за дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та визначення механізму і порядку передачі виконавчих документів, покладено на Міністерство юстиції України, яке здійснює нагляд за діяльністю приватних виконавців, відносно приватного виконавця виконує державні контрольні повноваження, а тому застосування механізму забезпечення передачі виконавчих проваджень у випадку припинення діяльності приватного виконавця належить до компетенції Міністерства юстиції України, як державного регулятора.
Суд не приймає до уваги посилання представника боржника на довідку ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» від 26.08.2022 року про відсутність кредитних зобов`язань ОСОБА_2 перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за кредитним договором № 0704/0608/46-020 від 20.06.2008 року, оскільки зазначене не свідчить про виконання рішення суду від 05.02.2015 року на підставі якого видано виконавчий документ.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звертався до суду 31.10.2024 року з заявою про заміну сторони виконавчого, що також не свідчить про виконання рішення суду від 05.02.2015 року.
До того ж заявником не надано доказів про звернення з вказаною довідкою до виконавця в межах виконавчого провадження, або ж звернення стягувача до виконавця.
В свою чергу стягувач не звертався до суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 39 Закону України „Про виконавче провадження з відмовою від примусового виконання судового рішення; судом не затверджувалася мирова угодау процесі виконання рішення суду.
Згідно до ч. 2, 3 ст. 39 Закону України „Про виконавче провадження постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Представником боржника не доведено та не надано доказів, що саме в рамках даного виконавчого листа, виконанні зобов`язання боржника перед стягувачем.
Наведена обставина не підпадає під перелічені в цивільному процесуальному законі підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Керуючись ст.ст. 260, 432 ЦПК України, -
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складання у повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухали суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені в судовому засідання 04.11.2025 року.

Повний текст ухвали виготовлено 10.11.2025 року.

Суддя Ю.В.Геєць