Справа № 202/8409/15-ц
Провадження № 4-с/202/23/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді: Недобитюк Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Завгородньої Ю.В.,

за участю скаржника: ОСОБА_1 , його представника: Стенюкової Л.М.,

представника ДВС: Коломойця К.В.,

за відсутності інших осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , представника - адвоката Стенюкової Лариси Миколаївни на дії/бездіяльність органу примусового виконання: головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломойця Костянтина Васильовича, начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Півня Сергія Володимировича,

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Скарга обґрунтована відсутністю, надумку ОСОБА_1., належного реагування з боку начальника відділу Півня С.В., який не вжив заходів щодо усунення бездіяльності державного виконавця Коломойця К.В. та порушень чинного законодавства під час здійснення виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Суть скарги переважно зведена до подій 22 червня 2025 року о 10:00 год. біля торгово-розважального комплексу «Караван», за адресою: вулиця Нижньодніпровська, будинок 17, місто Дніпро, під час проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 за участю державного виконавця Коломойця К.В., під час зустрічі заявника з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На зазначену вище зустріч привела сина матір - ОСОБА_3 , яка начебто з метою перешкоджання спілкування скаржника з сином говорила у присутності дитини про скаржника - «цієї людини він (син) не знає», «хороший папа його любить, а це незрозуміло що», «це не батько, таких батьків не буває», повторювала «ти не батько», коментуючи дії скаржника відповідними фразами.

На думку ОСОБА_1 , такі діє є перешкоджанням у спілкуванні та участі його у вихованні сина.

Оскільки ОСОБА_1 образився та відчував себе приниженим, то звернувся до суду зі скаргою.

У скарзі просив:

«1. Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломойця Костянтина Васильовича, що полягає у не здійсненні заходів примусового виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2016 року у справі № 202/8409/15-ц у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 після його відновлення з 23.12.2022 року.

2. Визнати неправомірною бездіяльність начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Півень Сергія Володимировича за період із 23.06.2025 року до 30.06.2025 при розгляді звернення стягувача ОСОБА_1 від 23.06.2025 року, поданої у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 щодо не проведення перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_2, не прийняття процесуального рішення у формі постанови про результати проведення перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_2, не направлення стягувачу ОСОБА_1 копії постанови про результати проведення перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_2 за зверненням від 23.06.2025 року.

3. Зобов`язати головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломойця Костянтина Васильовича, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2, винести постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_3 за невиконання судового рішення, що зобов`язує ОСОБА_3 не чинити перешкод у спілкуванні та участі у вихованні ОСОБА_1 з його сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно повідомляти шляхом надання точної інформації ОСОБА_1 про погіршення стану здоров`я дитини, зміну місця ії проживання та місця ії перебування, в т.ч. у навчальному закладі, а у разі настання таких змін повідомляти про це батька дитини не пізніше ніж за добу, з обов`язком узгоджувати з батьком дитини - ОСОБА_1 рішень стосовно вибору навчальних закладів, закладів спортивного та творчого розвитку, лікувальнопрофілактичних закладів для дитини, залучити представників органу опіки та піклування до роботи з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та матір`ю ОСОБА_3 , з якою дитина проживає, з метою налагодження стосунків та усунення ознак відчуження ОСОБА_1 .

4. Зобов`язати начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Півень Сергія Володимировича провести перевірку законності виконавчого провадження № НОМЕР_2, прийняти процесуальне рішення у формі постанови про результати проведення перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_2, направити стягувачу ОСОБА_1 копії постанови про результати проведення перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_2 за зверненням-скаргою ОСОБА_1 від 23.06.2025 року.

5. Стягнути з Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, вул. Богдана Хмельницького, буд. 11, місто Дніпро) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом скарги».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Недобитюк Н.В. для розгляду, ухвалою якої відкрите провадження у справі.

У судові засідання з`явився скаржник ОСОБА_1 , його представник - адвокат Стенюкова Л.М., які підтримали скаргу, надали пояснення та просили дослідити відео-докази в обґрунтування своєї позиції.

Також у судових засіданнях був присутній головний державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломоєць Костянтин Васильович, який заперечував щодо суті скарги та надав пояснення зокрема стосовно подій 22 червня 2025 року о 10:00 год. біля торгово-розважального комплексу «Караван», за адресою: улиця Нижньодніпровська, будинок 17, місто Дніпро, під час проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

Начальник Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Півень Сергій Володимирович у судові засідання не з`являвся. Проте, у матеріалах справи містяться Заперечення на скаргу ОСОБА_1 за підписом Півня С.В .

ОСОБА_3 у судові засідання не з`являлася, про причини неявки не повідомила. Була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Заяви, клопотання від неї не надходили.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, а також надані учасниками справи відео-докази, вважає, скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 має довготривалий конфлікт з ОСОБА_3 , яка є матір`ю їх спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_3 у виконавчому провадженні щотижня приводить сина до торгово-розважального комплексу «Караван», за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином забезпечуючи виконання рішення суду та створюючи можливість для спілкування ОСОБА_1 з сином.

22 червня 2025 року о 10:00 год. ОСОБА_3 вкотре привела сина в заздалегідь визначене для побачень місце. На зустрічі також був присутній Коломоєць К.В .

Однак, як вбачається з дослідженого у судовому засіданні відео, син не виявив бажання спілкуватися з батьком, був розгублений, дезорієнтований, ніяковів, на вмовляння батька та державного виконавця не реагував, а потім втік.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід керуватися виключно інтересами дитини.

ОСОБА_1 вважає, що державний виконавець зобов`язаний був змусити дитину залишитися на побаченні та з цією метою, зокрема, повинен був накласти штраф на ОСОБА_3 , щоб остання чинила тиск на сина і таким чином мотивувала сина проводити дозвілля з батьком.

З пояснень ОСОБА_1 відомо, що подібна поведінка дитини є традиційною, дитина щоразу самовільно полишає місце побачень. Натомість, мати дитини, на його думку, цьому сприяє.

У судовому засіданні Коломоєць К.В. детально розповів про заходи впливу, які раніше застосовувалися до матері дитини, зокрема накладення штрафу.

При цьому ОСОБА_1 констатував, що заходи впливу на ОСОБА_3 не сприяли у довготривалій перспективі налагодженню родинних стосунків з сином.

ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_3 чинить перешкоди для налагодження контакту з сином, шляхом словесних образ, в обґрунтування приводив конкретні фрази.

Однак, суд у даній справі не вправі надавати оцінку ступеню моральних страждань ОСОБА_1 . Тим більше на місце події 22 червня 2025 року поліція не викликалася. ОСОБА_1 у судовому засіданні визнав, що діалог між ним та матір`ю дитини хоча і був психо-емоційно травмуючим для нього, але не настільки, щоб звертатись до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення щодо нього психологічного насильства або інших протизаконних дій.

Між тим, на переконання суду, дії ОСОБА_3 свідчать про те, що вона забезпечує можливість побачитися батьку та сину в заздалегідь означеному місці, привівши останього до торгово-розважального комплексу «Караван», за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 забезпечувала подібні зустрічі майже щотижня роками, за виключенням періоду спалаху COVID-19, коли ОСОБА_1 сам не виявляв бажання зустрічатися з сином з причини епідемічної ситуації у місті.

Водночас, суд змушений констатувати, що зустрічі батька з дитиною, з яких дитина воліє як найшвидше втекти, що зафіксовано на досліджених у судовому засіданні відео, вочевидь не сприяють гармонійному розвитку дитини та формуванню емоційного зв`язку підлітка з батьком. Причини поведінки дитини не досліджувалися у судовому засіданні. Однак, ОСОБА_1 покладає повну відповідальність на матір за поведінку сина.

Під час розгляду справи судом встановлено, що в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 від 15.06.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/0202/397/2016 від 31.05.2016, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про усунення перешкод у спілкуванні та участі у вихованні ОСОБА_1 з його сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 не чинити цьому перешкод.

«Визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з його сином, а саме:

- один раз на тиждень, кожної неділі з 10:00 години до 19:00 години ОСОБА_1 має право побачення та спілкування з сином, за місцем свого проживання, а також з можливістю систематичних зустрічей з дитиною в місцях та помешканнях приналежних до об`єктів громадського дозвілля і відпочинку дітей, без обмежень переміщення, протягом шести місяців від дня набрання законної сили даним рішенням суду у присутності матері дитини - ОСОБА_3 , а після спливу цього строку без ії присутності;

- один раз на рік, у літній період, ОСОБА_1 має право на строк не більше семи днів, запросити дитину на тимчасове проживання до свого місця мешкання, а також з можливістю поїхати із дитиною на відпочинок на морські курорти, санаторії, туристичні бази в межах України, завчасно, письмово попередивши про це матір дитини;

- кожного року, який закінчується парним числом ОСОБА_1 має право проводити свято Новий Рік, День народження дитини спільно з сином за місцем свого проживання та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей.

Зобов`язати ОСОБА_3 негайно повідомляти шляхом надання точної інформації ОСОБА_1 про погіршення стану здоров`я дитини, зміну місця ії проживання та місця ії перебування, в т.ч. у дошкільному чи навчальному закладі, а у разі настання таких змін повідомляти про це батька дитини не пізніше ніж за добу, з обов`язком узгоджувати з батьком дитини рішень стосовно вибору навчальних закладів, закладів спортивного та творчого розвитку, лікувально-профілактичних закладів для дитини, яке було закінчено 14.01.2021, на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

За даними АСВП в ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем двічі застосовано штрафи до ОСОБА_3 (постанова про накладення штрафу від 16.03.2017 на суму 1700 грн 00 коп та 3400 грн 00 коп), а також тричі виконавче провадження відновлювалось за заявою стягувача.

Головний державний виконавцець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломоєць К.В. повідомив суду, що у матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_2 містяться акти державних виконавців, які неодноразово фіксували в присутності представників служби у справах дітей відмову дитини проводити час та спілкуватись з батьком.

Державними виконавцями виконавчої групи по ВП № НОМЕР_2 фіксується те, що боржниця приводить дитину щонеділі о 10:00 до ТРЦ «Караван» та покидає місце побачення батька з сином, але дитина категорично відмовляється спілкуватись та втікає у невідомому напрямку.

В своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що боржниця навчає дитину не поважати батька, але в присутності державних виконавців таких дій боржниці не зафіксовано.

Державні виконавці складають акт щонеділі та фіксують лише ті дії, які відбуваються в момент побачення батька з сином.

Також, ОСОБА_1 повідомлено, що державний виконавець не має жодного права примушувати дитину спілкуватись та проводити час з батьком.

Також, наголошено, що «23.06.2025 року від стягувача надійшла заява про притягнення боржниці до відповідальності за умисне невиконання рішення суду, відповідь на яку направлена 30.06.2025 року на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2

25.06.2025 року від адвоката Стенюкової Л.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про винесення постанови про залучення експерта для участі у виконавчому провадженні, відповідь направлена 30.06.2025 року на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3

26.06.2025 року від адвоката Стенюкової Л.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про притягнення боржниці до відповідальності, відповідь направлена 30.06.2025 року на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3

30.06.2025 року державним виконавцем винесено постанову про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні, копія якої направлена до ДНДІСЕ для виконання та сторонам виконавчого провадження до відома.

31.07.2025 року до Індустріального відділу ДВС у місті Дніпрі надійшов лист з ДНДІСЕ про строки виконання та оплату вартості експертизи.

04.08.2025 року до ДНДІСЕ направлено лист в якому зазначено, що на теперішній час вирішується питання оплати вартості експертизи».

За результатами виходів державних виконавців за місцем проведення зустрічей, а саме: вул. Нижньодніпровська, 17, м. Дніпро (ТРЦ «Караван») встановлено, що боржниця приводить дитину до ТРЦ «Караван» та покидає місце побаченя, але дитина відмовляється проводити час з батьком, про що складено відповідні акти від 30.04.2023, 07.05.2023, 14.05.2023, 21.05.2023, 28.05.2023, 27.08.2023, 05.11.2023, 26.11.2023, 03.03.2024, 17.03.2024, 24.03.2024, 31.03.2024, 07.04.2024, 14.04.2024, 21.04.2024, 28.04.2024, 05.05.2024, 12.05.2024, 19.05.2024, 26.05.2024, 02.06.2024, 09.06.2024, 16.06.2024, 23.06.2024, 30.06.2024, 07.07.2024, 14.07.2024, 21.07.2024, 28.07.2024, 04.08.2024, 11.08.2024, 18.08.2024, 25.08.2024, 01.09.2024, 08.09.2024, 15.09.2024, 22.09.2024, 29.09.2024, 06.10.2024, 13.10.2024, 20.10.2024, 27.10.2024, 03.11.2024, 10.11.2024, 17.11.2024, 24.11.2024, 01.12.2024, 08.12.2024, 15.11.2024, 22.12.2024, 29.12.2024, 06.01.2025, 12.01.2025, 19.01.2025, 26.01.2025, 02.02.2025, 09.02.2025, 16.02.2025, 23.02.2025, 02.03.2025, 09.03.2025, 16.03.2025, 23.03.2025, 30.03.2025, 06.04.2025, 13.04.2025, 20.04.2025, 27.04.2025, 04.05.2025, 11.05.2025, 18.05.2025, 25.05.2025, 01.06.2025, 08.06.2025, 15.06.2025, 22.06.2025, 29.06.2025, 06.07.2025, 13.07.2025, 20.07.2025, 27.07.2025, 03.08.2025, 10.08.2025, 17.08.2025, 24.08.2025, 31.08.2025, 07.09.2025, 14.09.2025, 21.09.2025, 28.09.2025, 05.10.2025.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених в Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених випадках Закону України «Про виконавче провадження» на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до вимог п. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Повно і всебічно дослідивши докази, надані учасниками справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та його представник не надали жодних доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 чинить будь-які перешкоди для побачень сина та батька, а тому відсутні підстави для «накладення штрафу на боржника ОСОБА_3 за невиконання судового рішення, що зобов`язує ОСОБА_3 не чинити перешкод у спілкуванні та участі у вихованні ОСОБА_1 з його сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

За таких обставин, всі інші вимоги ОСОБА_1 не мають підґрунтя та не підлягають задоволенню.

Також, не доведена бездіяльність головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломойця Костянтина Васильовича, начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Півня Сергія Володимировича.

Навпаки, у ході виконавчого провадження у разі потреби ними вживалися адекватні заходи реагування, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 258, 259, 260, 263,264, 447-1, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , представника - адвоката Стенюкової Лариси Миколаївни на дії/бездіяльність органу примусового виконання: головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломойця Костянтина Васильовича, начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Півня Сергія Володимировича - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у разі, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н. В. Недобитюк