Справа № 750/9080/25
Провадження № 2/750/2572/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Левченка К.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бровченка Б.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство», в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 74897 грн. 76 коп.

Обґрунтовано позов тим, що 22 грудня 2022 року наказом Міністерства економіки України з особового складу № 139-П позивача звільнили з посади тимчасово виконуючої обов`язки члена правління ПрАТ «Експертно-кредитне агентство». Наказом ПрАТ «ЕКА» від 02 січня 2022 року №1/К «Про розрахунок ОСОБА_3 у зв`язку із звільненням» (з яким була ознайомлена ОСОБА_2 в день звільнення 02.01.2023) з нею проведено розрахунок, внесені записи про звільнення до трудової книжки. Начальником Управління забезпечення ПрАТ «Експертно-кредитне агентство» 02.01.2023 до трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 було внесено запис №50 «звільнено на підставі пп. 5.4.3.1.п. 5.4. контракту №15/04/21, п.8 ч.1 ст. 38 Кодексу законів про працю». Не погодившись з вищевказаними діями Міністерства економіки України та ПрАТ «Експертно-кредитне агентство», позивач звернулася з позовом до Господарського суду м. Києва. Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.09.2024 у справі № 910/9205/23, яке Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_2 до Міністерства економіки України, Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними записів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, задоволено частково. Визнано недійсними записи № 50 та № 51 від 02.01.2023 у трудовій книжці ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 про її звільнення. Змінено підставу звільнення ОСОБА_2 з посади тимчасово виконуючої обов`язки члена правління Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» з п. 8 ч. 1 статті 36 КЗпП України на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Змінено дату звільнення ОСОБА_2 з посади тимчасово виконуючої обов`язки члена правління Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» з 22 грудня 2022 року на 02 січня 2023 року.

Рішення Господарського суду м. Києва від 16.09.2024 у справі № 910/9205/23 набрало законної сили з часу ухвалення 21.01.2025 постанови Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з тим, що за рішенням суду було змінено підставу звільнення ОСОБА_2 з посади тимчасово виконуючої обов`язки члена правління Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» з п. 8 ч. 1 статті 36 КЗпП України на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а тому відповідно до ст.44 КЗпП України, відповідач повинен був виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток, проте провів таку виплату.

Проте, виплата суми вихідної допомоги була здійсненна Приватним акціонерним товариством «Експертно-кредитне агентство» лише 21.02.2025, а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги за період з 21.01.2025 до 21.02.2025.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно з наказом від 02.01.2023 № 1/К «Про розрахунок ОСОБА_2 у зв`язку із звільненням» із позивачем був проведений повний розрахунок та виплачено усі суми, що належали останній від відповідача у зв`язку із звільненням позивача з посади тимчасово виконуючої обов`язки члена правління Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство», у тому числі, виплачено грошову компенсацію за 18 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, заробітну плату за січень 2023 року та допомогу по тимчасовій непрацездатності за електронним листком непрацездатності з 22 по 26 грудня 2022 року. При цьому, у зв`язку із зміною формулювання причин звільнення з п. 8 ч. 1 статті 36 КЗпП України на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у позивача виникло право на отримання вихідної допомоги, передбаченої статтею 44 КЗпП України, яка була виплачена відповідачем на підставі письмового звернення позивача. До моменту звернення позивача до суду із цією позовною заявою між сторонами був відсутній будь-який спір щодо сплати позивачу сум при звільненні. А тому, враховуючи вищевикладене, просив відмовити у позові в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Експертно-кредитне агентство».

22 грудня 2022 року наказом Міністерства економіки України з особового складу №139-П позивача звільнено з посади тимчасово виконуючої обов`язки члена правління ПрАТ «Експертно-кредитне агентство» (а.с. 39 на звороті).

Начальником Управління забезпечення ПрАТ «Експертно-кредитне агентство» 02.01.2023 до трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 було внесено запис №50 «звільнено на підставі пп. 5.4.3.1. п. 5.4. контракту №15/04/21, п.8 ч.1 ст. 38 Кодексу законів про працю».

Наказом ПрАТ «ЕКА» від 02 січня 2022 року №1/К «Про розрахунок ОСОБА_3 у зв`язку із звільненням» з позивачем проведено розрахунок, внесені записи про звільнення до трудової книжки (а.с. 40).

Не погодившись з вищевказаними діями Міністерства економіки України та ПрАТ «Експертно-кредитне агентство», позивач звернулася з позовом до Господарського суду м. Києва про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними записів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.09.2024 у справі № 910/9205/23 позовні вимоги ОСОБА_2 до Міністерства економіки України, Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними записів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, задоволено частково (а.с. 23-26).

Визнано недійсними записи № 50 та № 51 від 02.01.2023 у трудовій книжці ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 про її звільнення. Змінено підставу звільнення ОСОБА_2 з посади тимчасово виконуючої обов`язки члена правління Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» з п. 8 ч. 1 статті 36 КЗпП України на п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Змінено дату звільнення ОСОБА_2 з посади тимчасово виконуючої обов`язки члена правління Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» з 22 грудня 2022 року на 02 січня 2023 року.

Стягнуто солідарно з Міністерства економіки України та Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 5368 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду м. Києва від 19.09.2024 у справі № 910/9205/23 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8572 грн. 43 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 у справі № 910/9205/23 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/9205/23 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/9205/23 залишено без змін (а.с. 29-33).

Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що повний текст постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 по справі №910/9205/23 надійшов до електронного кабінету відповідача 29.01.2025 о 21 год.25 хв.

Позивач засобами поштового зв`язку 11.02.2025 рекомендованим відправленням з описом направила на адресу відповідача заяву з вимогою про виплату їй вихідної допомоги, передбаченої ст.44 КЗпП України у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток та судових витрат по справі (а.с.37-38, 41 на звороті).

Коли саме отримав відповідач заяву, позивачем у позові не зазначено і перевірити таку інформацію по трекінгу поштового відправлення за номером 221 на час розгляду справи немає можливості, так як сплив час зберігання на сервері відправлення за цим номером.

Представник відповідача у відзиві на позов зазначає, що від позивача заява надійшла до відповідача 18.02.2025 і 20.02.2025, тобто на другий робочий день від дня надходження на адресу відповідача заяви, було перераховано на банківський рахунок позивача, зазначений нею у заяві, судовий збір в розмірі 5368 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8572 грн. 43 коп., а 21.02.2025, тобто на третій робочий день від дня надходження заяви про розрахунок, позивачу сплачено вихідну допомогу у розмірі 317192 грн. 11 коп.

Перерахування коштів позивачу згідно її заяви про розрахунок, підтверджується копіями платіжних інструкцій та визнається позивачем (а.с.62-63)

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» на підставі ст. 117 КЗпП України на її користь 74897 грн. 76 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 січня 2025 року по 21 лютого 2025 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.06.2025 закрито провадження у справі №910/6236/25 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» про стягнення 74897 грн. 76 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України та роз`яснено позивачу, що розгляд такої справи проводиться за правилами цивільного судочинства.

Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду своєю постановою від 01.10.2025 у справі № 207/4752/23 закрив провадження у справі за позовом звільненого працівника до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку господарського судочинства.

У п. 77 постанови від 08.06.2022 у справі № 362/643/21 Велика Палата Верховного Суду вважає, що з огляду на припис частини другої статті 239 КАС України за наявності чинної ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2018 року про закриття провадження в адміністративній справі № 825/1347/18, яку залишив без змін Київський апеляційний адміністративний суд згідно з постановою від 4 червня 2018 року, закриття провадження у справі № 362/643/21 за пунктом 1 частини першої статті 255 статті ЦПК України поставило під загрозу сутність гарантованих Конвенцією прав позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. Тому вирішення цього спору слід продовжити за правилами цивільного судочинства.

За аналогією з цією правовою позицією, щоб не допустити загрози сутності гарантованих Конвенцією прав позивача на доступ до суду, оскільки позивачем до матеріалів справи додано копію ухвали Господарського суду м. Києва від 26.06.2025 про закриття провадження у справі №910/6236/25 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» про стягнення 74897 грн. 76 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України, а тому, керуючись зазначеною вище позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 362/643/21, з метою забезпечення позивачу доступу до суду, ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з вимогами статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс14.

Суд враховує, що зміна підстави звільнення позивача відбулася згідно рішення Господарського суду м. Києва від 16.09.2024 у справі № 910/9205/23, яке набрало законної сили за результатами апеляційного перегляду рішення Північним апеляційним господарським судом та ухваленням постанови від 21.01.2025 про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Внаслідок визнання судом недійсними записів № 50 та № 51 від 02.01.2023 у трудовій книжці ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 про її звільнення та зміни підстави звільнення позивача з посади тимчасово виконуючої обов`язки члена правління Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» з п. 8 ч. 1 статті 36 КЗпП України на п. 5 ч.1ст. 41 КЗпП України, у ОСОБА_2 виникло право, а у відповідача обов`язок виплатити при звільненні вихідну допомогу згідно ст.44 КЗпП України.

Відповідні записи про звільнення позивача з 02.01.2023 у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи, згідно п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України відповідач здійснив у трудовій книжці ОСОБА_2 21.02.2025 під номером 51 (а.с.39)

Позивач на час набрання рішенням Господарського суду м. Києва від 16.09.2024 у справі № 910/9205/23 вже не працювала у відповідача, оскільки була звільнена з роботи згідно наказу №139-П від 22 грудня 2022 року та з нею був проведений розрахунок, але цей наказ позивач оскаржувала в суді.

Заяву про виплату вихідної допомоги позивач надіслала відповідачу 11.02.2025 та була отримана відповідачем 18.02.2025.

Вказана дата отримання заяви від позивача зазначена представником відповідача у відзиві на позов та позивачем не спростовано цих доводів.

Відповідач згідно ст.116 КЗпП України повинен був виплатити нараховану суму вихідної допомоги не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, тобто 19.02.2025.

Таким чином, прострочено виплату позивачу вихідної допомоги згідно пред`явленої нею вимоги про розрахунок на два дні і поважних причин щодо такої затримки у відзиві на позов не зазначено.

За розрахунком позивача на підставі довідки ПрАТ «Експертно-кредитне агентство» №3/-1/23 від 02.012023 про дохід ОСОБА_2 , її середньоденна заробітна плата становить 3120 грн. 74 коп.

Відповідачем не надано заперечень і власними доказами не спростовано правильність здійсненого позивачем розрахунку середньоденної заробітної плати.

Таким чином, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 6241 грн. 48 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку по вихідній допомозі.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивач просить поновити їй строк звернення до суду, який нею пропущений з поважних причин, так як вона вчасно звернулася з позовом до Господарського суду м. Києва, але провадження у справі № 910/6236/25 було закрито, так як суд прийшов до висновку, що спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Встановлений статтею 233 КЗпП України строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільнені (стаття 116), минуло не більше одного року (стаття 234 КЗпП України).

Стаття 234 КЗпП України не визначає переліку причин для поновлення строку та їх поважність має визначається судом в кожному випадку, залежно від конкретних обставин справи. При цьому очевидно, що як поважні причини пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали істотні труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Верховний суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 751/1198/18 (провадження № 61-5845св19) вказав, що у статті 234 КЗпП України не наведено переліку поважних причин для поновлення строку звернення з заявою про вирішення спору, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин.

При цьому поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Оскільки строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін, тому у кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Вирішуючи спір, суд зауважує, що строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин.

Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом ex officio, незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі (частина третя статті 267 ЦК України).

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуск строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін.

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені в обґрунтуванні клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України» вказано, що робітник, який вважає себе незаконно звільненим роботодавцем, має значний особистий інтерес в отриманні судового рішення щодо правомірності такої міри. У справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Оскільки позивач своєчасно звернулася за вирішенням даного спору з позовом до Господарського суду м. Києва, який закрив провадження у справі, зазначивши, що спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства, отримавши ухвалу про закриття провадження у справі, позивач одразу звернулася з позовом до Деснянського районного суду м. Чернігова, а тому суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до суду за вирішенням даного трудового спору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 81, 83, 133, 141, 258, 259, 265, 279, 289, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк звернення до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» (місцезнаходження: бульвар ім.. Миколи Міхновського, 28, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи - 42644659) на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6241 грн. 48 коп. (шість тисяч двісті сорок одна грн. 48 коп.), з даної суми не відраховані податки і обов`язкові платежі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Експертно-кредитне агентство» на користь ОСОБА_2 100 грн. 89 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.11.2025.

Суддя