Справа №359/8131/25
Провадження №2-о/359/217/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2025 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі

судового засідання Кулик Т.В.

за участю

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Мироненко О.П.

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про встановлення факту

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла представника ОСОБА_1 адвоката Айвазяна О.Ю., про встановлення особи заявника та встановлення факту постійного проживання на території України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 з червня 1978 року і по теперішній час проживає на території України. У 1980 році отримала паспорт СРСР в м. Дніпропетровськ. З 1983 по 1984 навчалась у Поліграфічному училищі м. Дніпропетровськ. В Україні народила двох дітей. Декілька разів була засудження судами до позбавлення волі та відбувала покарання теж на території України. 21 червня 2021 року звільнилась і з того часу проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з відсутністю паспорта Заявниця не має змоги працювати офіційно, укладати угоди з лікарем про надання медичних послуг, відкривати рахунки в банках, подорожувати, тощо. Заявниця мала паспорти СРСР, у тому числі, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 30.05.1985 року, Індустріальним РВВС в м. Дніпропетровськ, вчасно не змінила на паспорт громадянина України та втратила. Заявниця зверталась до ЦМУ ДМС Києва та Київської області з проханням підтвердити її приналежність до громадянства України. Проте, отримала лист відмову на тій підставі, що належність до громадянства не підтверджено.

16 липня 2025 ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив.

Свідок ОСОБА_3 показав, що знає ОСОБА_1 з кінця 1980 року і йому відомо, що остання з кінця 1980 та станом на 24 серпня 1991 рік проживала в м. Дніпрі.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 , надала пояснення аналогічні іншому свідку ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З відповіді на адвокатський запит наданого Центральним міжрегіональним управлінням державної міграційної служби у м. Києві та Київській області №8010.14-12665/80.3-23 від 06.04.2023 року вбачається, що за даними картотек заяв про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року, які передані територіальними органами ДМС України на централізоване зберігання до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області виявлено заяву про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року на ім`я ОСОБА_5 (рос. мова), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 30.05.1985 року Індустріальним РВВС в м. Дніпропетровськ (а.с.13).

З відповіді на адвокатський запит наданої департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України №1058/16-2025 від 16.04.2025 року вбачається, що:

1) 01.12.1993 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська засуджено за ч. 1 ст. 229-6 КК України) (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, На підставі ст. 46-1 КК України виконання вироку відстрочено на 2 роки. Вирок набрав законної сили 08.12.1993.

2) 07.02.1996 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська засуджено за ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вироку набрав законної сили 14.02.1996. Вибула 24.05.1996 до Дніпродзержинської виправної колонії Дніпропетровської області (№ 34), до якої прибула 31.05.1996. Звільнено 08.05.1997 із зазначеної установи (№ 34) за ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області віл 07.05.1997 на підставі ст. 52 КК України умовно-достроково, невідбута частина строку покарання 1 рік 3 місяці 24 дні.

3) 08.12.1997 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська засуджено за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 16.12.1997. Прибула 11.02.1998 до Чернігівської виправної колонії (№ 44) 3 ВТК-188 Дніпропетровської області, з якої звільнено 12.07.2001 у зв`язку із відбуттям строку покарання.

4) 06.04.2009 Індустріальним районним судом м. Дніпроцетровська засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України До 2 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 21.04.2009. Вибула 05.06.2009 до виправної колонії Полтавської області (№65), до якої прибула 11.06.2009 з СІ3О м. Дніпропетровська. Звільнено 06.04.2011 з виправної колонії Полтавської області (№о 65) у зв`язку із відбуттям строку покарання, встановлено адміннагляд строком на 1 рік.

5) 06.03.2012 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська засуджено за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту. Вирок набрав законної сили 22.03.2012. Прибула 13.04.2012 до Дніпродзержинської виправної колонії Дніпропетровської області (№ 34), з якої звільнено 05.05.2012 у зв`язку із відбуттям строку покарання

6) 11.04.2018 Амур-Нижньоднішровським районним судом м. Дніпропетровська засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 11.05.2018. Узято на облік Індустріальним РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області 06.06.2018 та знято з обліку 13.05.2019 у зв`язку із засудженням за вироком від 05.l1.2018.

7) 08.06.2018 Самарським районним судом м. Дніпропетровська засуджено за ч. 1 ст. 321.ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 318, ст. 70, ст. 72 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 10.07.2018.

8) 05.11.2018 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області засуджено за ч. 2 ст. 309, ч.4 cт. 70. ч. 1 cт.71 ч.3 ст.78 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, початок строку з 05.11.2018. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.06 до 04.11.2018. Вирок набрав законної сили 05.12.2018

9) 11.12.2018 Кіровським районним судом м Дніпропетровська засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 11.01.2019. Прибула 01.03.2019 до Надержинщинської виправної колонії Полтавської області (№ 65) з ДУ «Дніпровська УВП № 4».

10) 04.03.2020 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська засуджено за ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, початок строку з 21.06.2018. Вирок набрав законної сили 04.04.2020.

11) 11.12.2020 Полтавським районним судом Полтавської області приведено у відповідність до вимог чинного КК України вирок від 11.12.2018: засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців обмеження волі. Приведено у відповідність до вимог чинного КК України вирок від 04.03.2020 та остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі. Прибула 22.02.2021 до Темнівської виправної колонії Харківської області (№ 100) з Надержинщинської виправної колонії Полтавської області (№ 65). Вибула 12.03.2021 до Надержинщинської виправної колонії Полтавської області (№ 65), з якої звільнено 18.06.2021 у зв`язку із відбуттям строку покарання (а.с.9-11).

З відповіді на адвокатський запит наданої департаментом інформацій-аналітичної підтримки Міністерства внутрішніх справ України №69087/2025 від 10.05.2025 року вбачається, що 11.05.2018 ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачено ч. 1 ст. 178-1, ч. 2 ст. 178-1 КУпАП. Дільничним офіцером поліції Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області складено адміністративний протокол ГР 88481 ГО 209937 від 11.05.2018 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн. Інформація про сплату штрафу відсутня. У додатку надаємо наявне в ІПНП фотозображення ОСОБА_1 (а.с.6-8)

З відповіді на звернення наданої Центральним міжрегіональним управлінням державної міграційної служби у м. Києві та Київській області №М-1290/6/8010-24/8010.4.1/2233-24 від 21.08.2024 року слідує, що в розпорядженні Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради наявна інформація, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 були внесені за адресою: АДРЕСА_2 до адресної картки (без дати реєстрації) та зазначено про зняття 3 реєстраційного обліку 01.04.2016 за рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

За змістом п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Закону України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може.

Згідно п. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» N 2235-III від 18.01.2001 р., громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України». громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає наступні документи: заяву про встановлення належності до громадянства України; фотокартки (розміром 35 х 45 мм); копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджую зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на піших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.

Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, покази свідка є логічними та послідовними і сумніву у їх правдивості у суду не виникає. Вказані обставини підтверджують особу заявника та факт її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13, 81, 263-265, 293, 315-316, 318-319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме особу заявника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Егвекінот, Магаданської області, РСФРР.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Егвекінот, Магаданської області, РСФРР на території України станом на 24.08.1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 листопада 2025 року.

Суддя Чирка