КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/1782/25
Провадження № 2/488/1321/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30.10.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Коваль А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельянова Олена Валеріївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника- адвоката Душаченко Ірину Сергіївну звернулася з позовною заявою в Корабельний районний суд міста Миколаєва до відповідачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельянова Олена Валеріївна, про визнання за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом, після смерті матері - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Миколаєві, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача ОСОБА_5 , після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок належав померлому на підставі договору дарування від 09.06.1988 року, зареєстрованого КП «Миколаївське ММБТІ».

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка на момент смерті проживала та була зареєстрована разом із чоловіком за вказаною адресою, у зв`язку з чим відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що фактично прийняла спадщину після чоловіка, але не встигла оформити свої права.

Зазначила, що спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є діти померлих, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 . Після смерті батьків позивач звернулася до приватного нотаріуса Ємельянової О.В., де були відкриті спадкові справи.

30 жовтня 2023 року позивач повторно звернулася до приватного нотаріуса Ємельянової О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків, однак отримала відмову. Оскільки, після смерті ОСОБА_5 , дружина спадкодавця ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав; 1/2 частка у праві спільної часткової власності на житловий будинок належить на підставі договору дарування від 23.06.1988 року, реєстровий № 8380.

Оскільки позивач не має можливості укласти нотаріальний договір про поділ майна, яке перебуває у спільній частковій власності, через те, що співвласник ОСОБА_6 вже виділила свою частку та зареєструвала право власності за новою адресою АДРЕСА_3 , інших співвласників за адресою АДРЕСА_1 не залишилось. Таким чином, частка спадкодавця фактично стала цілим об`єктом, однак зареєструвати право власності неможливо, оскільки власник помер.

У зв`язку з неможливістю вирішення питання в позасудовому порядку, позивач змушена звернутися до суду для його вирішення в судовому порядку.

Ухвалою суду від 29.05.2025 р. провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача, ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно належало померлому на підставі договору дарування від 09 червня 1988 року, зареєстрованого КП «Миколаївське ММБТІ» 23 червня 1988 року за реєстровим №8380.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка на час смерті проживала та була зареєстрована разом із чоловіком спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, член сім`ї спадкодавця, який постійно проживав із ним на час відкриття спадщини, вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців після її відкриття не заявив про відмову від неї. Таким чином, ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не оформила права власності документально.

Згідно зі статтею 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за законом першої черги є діти, чоловік, дружина померлого. У даному випадку спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є їхні рідні діти, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що після смерті батька ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину у вигляді 1/3 частини спадкового майна, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_4 . Водночас після смерті матері він подав заяву про відмову від своєї частки спадщини на користь сестри ОСОБА_1 , що підтверджується заявою, яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 223, спадкова справа №89/2023.

30 жовтня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Ємельянової О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків, проте отримала відмову з пропозицією звернутися до суду для вирішення даного питання.

Нотаріус встановив, що померлому ОСОБА_5 належала частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, а інша частка належала ОСОБА_6 , якій було присвоєно нову адресу (буд. АДРЕСА_3 ), внаслідок чого вона фактично виділилася та перестала бути співвласником частини будинку АДРЕСА_2 .

Таким чином, на момент звернення позивача залишився лише один власник частки, що унеможливлює визначення конкретної частки спадкодавця та встановлення складу спадкового майна нотаріально.

Видача свідоцтва про частку у спільній частковій власності за заявою інших співвласників законодавством не передбачена. Для успадкування частки померлого учасника спільної часткової власності справа вирішується в суді.

За нормою частини 1 кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Виходячи з положень частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. (стаття 328 ЦК України)

Згідно з частинами 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За нормою частини 1 статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

На підставі частини 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

При цьому, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина 1 статті 368 ЦК України).

За нормою частин 1, 2 статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 370 ЦК України передбачається, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статей 1218, 1226 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності.

Як роз`яснено пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності від 22 грудня 1995 № 20 частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його органами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування.

Видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід вважати, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді.

Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до статті 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до пункту 3.4. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту статті 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, беручи до уваги презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на земельну ділянку є рівною і становить по 1/2 частці кожному.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 15, 317, 319, 328, 355-358, 369, 370, 392, 1218, 1226 ЦК України, статтями 81, 89, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельянова Олена Валеріївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_4 .

Визначити за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_2 після смерті матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1

Третя особа - Приватний нотаріус ММНО Миколаївської області, адреса: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, буд. 136, кв. 39.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2025 року.

Суддя Я.А. Чернявська