Справа №345/5794/25
Провадження № 2/345/2681/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2025 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, вимоги якого мотивує таким, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання та реєстрації якої було: АДРЕСА_1 . Спадкодавець ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений 26.07.2010 року, який не змінювався та не відмінявся, згідно якого остання заповіла позивачу все належне їй майно. Таким чином, після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спадкове майно. За оформленням спадщини на все майно, на яке були правовстановлюючі документи звернулася до нотаріуса і нотаріусом 02.12.2019 року було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння АДРЕСА_1 , свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2237 га, що знаходиться в с. Голинь Калуського р-ну.

Пізніше позивач знайшла ще свідоцтво про право на спадщину за законом видане на ім`я матері ОСОБА_4 від 21.02.2006 року на земельну ділянку, площею 0,31 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), який належав її матері ОСОБА_5 , та який вона прийняла після смерті своєї матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто дана земельна ділянка також входило в коло спадщини, на яке позивачка мала право за заповітом.

Тому, в установленому законом порядку, спосіб та строк позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,31 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), однак, 03.03.2020 року нотаріусом вивчено подані документи і постановою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, яке належала її мамі ОСОБА_4 від бабусі- ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про право на спадщину від 21.02.2006 року, у зв`язку з тим, що її мати ОСОБА_4 у свій час не звернулася з цим свідоцтвом на спадщину за законом для реєстрації права приватної власності на землю за собою та рекомендовано за захистом свого права звернутися до суду.

Відповідачами по справі є її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які на час смерті бабусі також проживали з нею.

В зв`язку з тим, що іншим способом захистити свої спадкові права позивач не має можливості, а тому вимушена звернутися до суду за захистом свого неоспорюваного права та просить суд винести рішення яким визнати за нею, право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :02:003:0398, площею 0,3058 га, яка знаходиться на території села Голинь Калуської ОТГ Івано-Франківської області.

Представник позивача адвокат Кобзан Р.М. в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримав та просить суд позов задовольнити (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, та зазначив, що справді на час смерті бабуся ОСОБА_4 та він проживав разом з сім`єю за вказаною адресою. На позивачку бабусею був складений заповіт, тому вона приймала спадщину, в зв`язку з чим претензій до спадкового майна в нього немає. (а.с.45).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, та зазначив, що вони справді всі разом проживали з бабусею ОСОБА_4 в одному будинковолодінні на час її смерті, яка зробила заповіт на все майно на позивачку. Тому вважає, що спадщина у вигляді земельної ділянки, яка належала ще прабабці ОСОБА_6 належить ОСОБА_1 , оскільки вона не відмовлялась від її прийняття, як спадкоємець за заповітом (а.с.46).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Зокрема, спадкодавець ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений 26.07.2010 секретарем Голинської сільської ради Калуського району Завадецькою Л. та який зареєстрований в реєстрі за № 159, що підтверджується копією заповіту (а.с.13).

У відповідності до довідки виданої виконкомом Голинської сільської ради за №601 від 17.12.2019 року встановлено, що заповіт від імені ОСОБА_4 не змінювався та не відмінявся; до дня смерті в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживали та продовжують проживати ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сторони по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.15).

Згідно даного заповіту спадкодавець ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мешкала та була зареєстрована АДРЕСА_1 , заповіла позивачу ОСОБА_1 все належне їй майно.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що ОСОБА_1 отримала в спадщину від ОСОБА_4 будинковолодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі реєстрації видачі свідоцтва про право на спадщину від 02.12.2019р. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.12.2019р. на вищевказане будинковолодіння (а.с.17, 18,19).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що ОСОБА_1 отримала спадщину від ОСОБА_4 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2237 га , що знаходиться в с. Голинь Калуського р-ну, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.12.2019р., що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі реєстрації видачі свідоцтва про право на спадщину від 02.12.2019р. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.12.2019р. на вищевказану земельну ділянку (а.с.20,21,22).

Окрім вищезазначеного майна спадкодавці ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка на яку вона отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_5 (а.с.34).

Факт належності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :02:003:0398, площею 0,3058 га, яка знаходиться на території села Голинь Калуської ОТГ Івано-Франківської області спадкодавцю ОСОБА_4 , підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.02.2006 року згідно якого ОСОБА_4 прийняла спадщину у ОСОБА_5 , зокрема і вказану земельну ділянку (а.с.34), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №3719095 від 21.02.2006 року (а.с.35), Державним актом на право приватної власності.

Окрім цього, на спадкове майно 27.10.2020 року ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг`виготовлено технічну документацію (а.с.24-33).

Відповідно до витягу №НВ-025 із технічної документації з нормативно грошової оцінки земельних ділянок, інвентаризаційна вартість вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0398 становить 5458,29 грн. (а.с.37).

В установленому законом порядку, спосіб та строк позивач звернувся до державного нотаріуса Федини А.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку.

Однак, постановою нотаріуса від 03.03.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене спадкове майно в зв`язку що спадкодавця ОСОБА_4 у свій час не звернулася з цим свідоцтвом на спадщину за законом для реєстрації права приватної власності на землю за собою (а.с.36).

За таких обставин спадкове право на набуття права власності на нерухоме майно може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Отже, враховуючи, що зазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :02:003:0398,площею 0,3058 га, яка знаходиться на території села Голинь Калуської ОТГ Івано-Франківської області фактично було належним чином прийнято у власність спадкодавицею ОСОБА_4 та отримано свідоцтво про право на спадщину, однак згідно законодавства, яке діяло на час видачі вказаного свідоцтва не одержано Державного акту, то після смерті спадкодавця відкрилася спадщина також на вказану земельну ділянку.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одним із способів набуття права власності є спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. ст. 1218 та 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Судом встановлено, що відповідачі проти задоволення позову не заперечують.

Отже, оцінивши в сукупності зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, ст.ст. 392, 1216, 1218, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 , право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :02:003:0398,площею 0,3058 га, яка знаходиться на території села Голинь Калуської ОТГ Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: