УХВАЛА

11 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 599/160/25

провадження № 61-13588ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Фольчик Андрій Степанович, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року та додаткову постанову Тернопільського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів та визнання відсутніми прав вимоги за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив: стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») грошові кошти у сумі

6 934,50 грн; визнати відсутність у АТ КБ «ПриватБанк» права вимоги до ОСОБА_1 та відсутність у ОСОБА_1 кореспондуючого обов`язку, включаючи оплату суми тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії банку; стягнути судові витрати.

02 червня 2025 року Зборівський районний суд Тернопільської області ухвалив рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив. Стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6 934,50 грн та судові витрати. Визнав відсутність у АТ КБ «ПриватБанк» права вимоги до ОСОБА_1 та відсутність у ОСОБА_1 кореспондуючого обов`язку, включаючи оплату суми тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії банку, за наступними правочинами: за кредитним договором від 17 вересня 2024 року за № 7348 по програмі «Кредит готівкою» на суму 50 000,00 грн, кошти за яким були зараховані на банківську картку для виплат № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), додатковий рахунок договору SAMDNWFC2 від 05 жовтня 2023 року; за договорами споживчого кредитування від 17 вересня 2024 року на суму 30 019,35 грн, 30 019,35 грн та 14 492,10 грн (включаючи банківську комісію), всього на загальну суму 74 530,80 грн (включаючи банківську комісію), наданих за рахунок кредитного ліміту, встановленого на кредитній картці «Універсальна» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), додатковий рахунок договору SAMDNWFC08 від 17 вересня 2024 року.

25 червня 2025 року Зборівський районний суд Тернопільської області ухвалив додаткове рішення, яким стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу.

Тернопільський апеляційний суд своєю постановою від 16 вересня 2025 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 02 червня 2025 року та додаткове судове рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 25 червня 2025 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів та визнання відсутніми прав вимоги за кредитними договорами та заяви представника позивача Фольчика А. С. про ухвалення додаткового судового рішення - відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Тернопільський апеляційний суд додатковою постановою від 30 вересня 2025 року відмовив ОСОБА_1 у задоволені заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Фольчик А. С. , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року та додаткову постанову Тернопільського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року, сформованою в системі «Електронний суд», у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, залишити без змін рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 02 червня 2025 року та додаткове судове рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 25 червня 2025 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову у цій справі є вимоги про захист прав споживача з ціною позову, що не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 60 = 181 680,00 грн).

Таким чином cправа № 599/160/25 є малозначною в силу вимог закону.

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі

№ 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22)).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права із зазначенням підстав касаційного оскарження є виконанням вимог щодо оформлення касаційної скарги відповідно до статей 389, 392 ЦПК України і не вказує на наявність випадків, вказаних заявником у касаційній скарзі, та фактично підтверджує незгоду особи, яка її подала, з оскаржуваними судовими рішеннями.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів та визнання відсутніми прав вимоги за кредитними договорами за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Фольчик Андрій Степанович, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року та додаткову постанову Тернопільського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов