Справа № 134/1036/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 листопада 2025 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Лабая О.В.

з участю секретаря: Трачук С.В. представника позивача: ОСОБА_1 представника відповідача: Панасюка В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Крижопільської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресом АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок «А» загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м., веранда «а», літня кухня «В», тамбур «в», сарай «в1», туалет «в2», погріб «в/п», криниця «К», ворота-1, огорожа-2, ворота-3 згідно даних Технічного паспорта виготовленого ФОП ОСОБА_3 . Вказала, що в АДРЕСА_1 , яке відносилося до колгоспного двору, проживали її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і проживала разом із батьками в наведеному господарстві. 08 серпня 1982 року вона одружилася із гр. ОСОБА_6 і їй присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ». 16 вересня 1992 року шлюб із ОСОБА_6 розірвано. 11.12.1995 року вона зареєструвала шлюб із гр. ОСОБА_8 і їй присвоєно прізвище « ОСОБА_9 ».

Її дядько ОСОБА_10 , проживав одиноко поруч із їхнім будинком по АДРЕСА_2 , за яким вона здійснювали догляд. 17 грудня 1984 року її дядько ОСОБА_10 склав заповіт на її користь та після його смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 ,11.07.1985 року вона оформила спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 у якому стала проживати, при цьому припинила своє членство в колгоспному дворі по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_4 .

Після смерті батька і станом на 15 квітня 1991 року мати була єдиним членом колгоспного двору по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати ОСОБА_5 . Будинки №11 і № 13 фактично знаходяться на одному подвір`ї, будинок матері та господарські будівлі використовувалися, як при житті матері так і після її смерті, нею та членами її сім`ї, фактично мати проживала разом з нею та перебувала під її доглядом. ВІдповідно із положень ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вона вступила у володіння та управління майном померлої матері і вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Факт прийняття нею спадщини після смерті матері підтверджується довідкою Голубецької сільської ради від 30.01.2008 року № 98, квитанцією про прийняття податків і зборів № 12 про оплату земельного податку за присадибну земельну ділянку по АДРЕСА_1 , квитанціями про оплaтy її сином ОСОБА_11 , за спожиту електроенергію домоволодінням по АДРЕСА_1 . Звернувшись до нотаріуса з питання оформлення спадщини після смерті матері вона отримала відмову в заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом через те, що на житловий будинок по АДРЕСА_1 відсутні правовстановлюючі документи, через що вона була змушена звернутися до суду із даною заявою. Ухвалою судді від 08 липня 2025 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року за клопотанням представника позивача, було витребувано у Крижопільській державній нотаріальній конторі відомості про наявність відкритих спадкових справ після смерті ОСОБА_5 . Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року за клопотанням представника позивача, було витребувано у Вінницькому обласному державному нотаріальному архіві відомості про наявність відкритих спадкових справ після смерті ОСОБА_5 . Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судову засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні на вирішення справи, поклався на думку суду. Вислухавши учасників справи, дослідивши надані докази ,суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Так, з введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216 та 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Положеннями статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до приписів статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», згідно з якими положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону «Про власність» 885-12 загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Голубече, Крижопільського району Вінницької області помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28 серпня 1990 року виданим Голубецькою сільською радою, Крижопільського району, Вінницької області. Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.11.1998. Родині зв`язки підтверджують свідоцтво про народження позивача серії НОМЕР_2 від 08.07.1964, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 08.08.1982, свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 , свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_5 . Згідно з довідкою Крижопільської селищної № 8- 8 від 15.11.2023 року та випискою із погосподарської книги №№ 165,166 від 14.02.2024 року станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_5 була єдиним членом колгоспного двору по АДРЕСА_1 . Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК України. Суд вважає, що вимоги є обгрунтованими та такими , що підлягають до задоволення. На підставі статей 20,121,123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216,1218,1223,1258,1261,1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10,19,81,89,259,263-265,268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресом АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок «А» загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м., веранда «а», літня кухня «В», тамбур «в», сарай «в1», туалет «в2», погріб «в/п», криниця «К», ворота-1, огорожа-2, ворота-3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування та ім`я сторін, їх місце знаходження та проживання:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: Крижопільська селищна рада, , місце знаходження селище Крижопіль, вул. Героїв України, 59 Тульчинського району, Вінницької області.

Повний текст рішення суду виготовлений 13 листопада 2025 року.

Суддя