Справа № 639/4093/25
Провадження № 2-др/639/23/25
13 листопада 2025 року м. Харків
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Борисенка О.О.,
секретаря судового засідання Пивоварової Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу № 639/4093/25 за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Натини Андрія Олексійовича про ухвалення додаткового рішення та щодо вирішення питання про стягнення судового збору з власної ініціативи суду по справі № 639/4093/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,
В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що рішенням Новобаварського районного суду міста Харкова від 20.10.2025 позовні вимоги позивача задоволено частково. У порядку Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» між АБ «Андрія Натини» та ОСОБА_1 укладено договір від 25.04.2025 про надання правничої допомоги адвокатських послуг. 21.10.2025 між сторонами укладено додаткову угоду до договору, якою врегульовано питання оплати за надані послуги. 21.10.2025 між сторонами підписаний акт приймання-передачі наданої правничої допомоги адвокатських послуг (а.с.57-62).
Також, суд встановив, що при ухваленні судового рішення від 20.10.2025 у справі № 639/4093/25 не вирішено питання про судові витрати щодо стягнення судового збору.
27.10.2025 ухвалою суду прийнято заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі № 639/4093/25. Призначено справу за заявою представника позивача про ухвалення додаткового рішення, та щодо вирішення питання про стягнення судового збору з власної ініціативи суду, до судового розгляду у судовому засіданні без виклику учасників справи (а.с.190).
В обґрунтування заперечень представник відповідача вказав, що представник позивача не надав детального опису наданих робіт (послуг), понесення позивачем витрат на правову допомогу не доведено.
10.11.2025 суд постановив вирішити питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснював.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.
Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи або з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Рішенням Новобаварського районного суду міста Харкова від 20.10.2025 по справі № 639/4093/25, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого, у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , починаючи з 11.06.2025 та до закінчення ОСОБА_3 навчання у закладі вищої освіти, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років (а.с.172-175).

У цій справі представництво інтересів позивача ОСОБА_1 здійснює адвокат Натина Андрій Олексійович, який діє на підставі ордеру, виданого адвокатським бюро «Андрія Натини» (а.с.6).

Відповідно до укладеного 25.04.2025 між ОСОБА_4 (Клієнт) та Адвокатським бюро «Андрія Натини» в особі керівника бюро адвоката Натини Андрія Олексійовича, договору про надання правничої допомоги адвокатських послуг, адвокат, діючи в інтересах клієнта, здійснюватиме/надаватиме правову допомогу з усіх юридичних питань, які можуть виникнути в подальшому у клієнта (п.1.1). Розмір гонорару за надання правової допомоги згідно договору та порядок його оплати визначається сторонами в додатковій угоді до цього договору, яка є невід`ємною частиною договору (п.2.1) (а.с.185).

Згідно з додатковою угодою до договору про надання правничої дороги адвокатських послуг від 25.04.2025, що укладена 21.10.2025 між ОСОБА_4 (Клієнт) та Адвокатським бюро «Андрія Натини» в особі керівника бюро адвоката Натини Андрія Олексійовича, її сторонами узгоджено розмір гонорару за надання правової допомоги в справі № 639/4093/25 у розмірі 20000,00 грн. Дана сума є оплатою послуг за надання комплексу робіт, вчинених адвокатом в справі № 639/4093/25 в Новобаварському районному суді міста Харкова, а також збір доказів по справі, інше. Дану суму клієнт оплачує не пізніше дня отримання виконавчого листа по справі (а.с.186).

21.10.2025 ОСОБА_1 та АБ «Андрія Натини» в особі керівника бюро Натини А.О. склали Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги адвокатських послуг, згідно з яким, в період з 25.04.2025 по 21.10.2025 відповідно до договору про надання правничої допомоги адвокатських послуг від 25.04.2025, укладеного між сторонами, виконавець виконав наступні послуги, пов`язані з правничою допомогою у справі про стягнення аліментів та повнолітню дитину, яка продовжує навчання: правовий аналіз документів та консультування клієнта; збір доказової бази; підготовка процесуальних документів до суду (позовна заява, клопотання про долучення доказів, інше); участь в судових засіданнях. Наданий вище перелік послуг є дійсним, сторони підтверджують, що замовником повинно бути оплачено на користь виконавця кошти в загальному розмірі 20000,00 грн ( зв. а.с.186).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмету спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення на кожну сторону ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

Європейський суд з прав людини висловив правову позицію, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Отже, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки: 1. договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай укладається в письмовій формі; 2. за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3. як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4. адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5. адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6. відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару.

Як свідчать надані стороною позивача документи, адвокатський гонорар у цій справі обчислений у фіксованому розмірі 20000,00 грн.

Верховний Суд у постанові № 905/1795/18 від 07.11.2019 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою та розумною.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Сторона відповідача повністю заперечувала проти стягнення витрат на правову допомогу.

Оцінивши надані документи та доводи в обґрунтування суми заявлених витрат на правничу допомогу, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн не є цілком співмірним з: ціною позову, із категорією та складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт), оскільки справа є типовою, нескладною, не містить великого обсягу доказів, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Натина А.О. брав участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів поза межами приміщення суду у чотирьох судових засіданнях, які завжди розпочиналися в час їх призначення: 21.07.2025, 14.08.2025, 02.10.2025 та 20.10.2025. Судові засідання 21.07.2025, 14.08.2025 та 02.10.2025 тривали не більше 10 хвилин кожне. Судове засідання 20.10.2025, яким закінчено розгляд справи, тривало годину. Крім позовної заяви представником позивача подано ще відповідь на відзив (а.с.61,67-69, 88, 132-133,163-170).

У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката у цій справі, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, з принципу справедливості та розумності, та доходить висновку про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу до 9000,00 грн, оскільки ці витрати є доведеними та їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи, що у позовній заяві стороною позивача заявлені вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, а суд ухвалив до стягнення аліменти у розмірі 1/6 частки, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволення позовних вимог (2/3), та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Отже, за цим позовом сума судового збору становить 1211 грн 20 коп.

Суд розподіляє судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст. 11, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 270, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Натини Андрія Олексійовича про ухвалення додаткового рішення по справі № 639/4093/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.

Відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Додаткове рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 13.11.2025.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО