ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 листопада 2025 року

м. Харків

справа № 646/3112/17

провадження № 22-ц/818/4986/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду у справі № 646/3112/17 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2025 року, постановлену суддею Шиховцовою А.О.,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17.01.2018 у справі №646/3112/17.

В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області у справі №646/3112/17 від 17 січня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешт на нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 175,6 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17 січня 2018 року державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Гетьман Павлом Сергійовичем внесено запис №24508031. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі №646/3112/17 від 25 липня 2017 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 основну суму боргу у розмірі 657 375 грн., 3% річних у розмірі 6 105 грн., відсотки за договором позики за лютий та березень 2017 року у розмірі 17 394 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. В іншій частині позову відмовлено, вирішено питання судових витрат. Постановою Апеляційного суду Харківської області у справі №646/3112/17 від 23 січня 2018 року, заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року в частині стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди - відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Представник заявника зазначив, що з моменту прийняття постанови Апеляційного суду Харківської області у справі №646/3112/17 від 23.01.2018 пройшло більше 7 років, рішення суду в даній справі набрало законної сили та відпала потреба у подальшому застосуванні заходів забезпечення позову. Крім цього, представник заявника зазначив, що нежитлова площа А-1 загальною площею 175,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 передана в іпотеку ОСОБА_4 , а накладення арешту тягне за собою заборону відчуження арештованого майна та фактично позбавляє іпотекодержателя права реалізувати забезпечене заставою майно та обмежує права власності іпотекодавця.

Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Пекареніна Андрія Анатолійовича про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду у справі №646/3112/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми - задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Апеляційного суду Харківської області у справі №646/3112/17 від 17 січня 2018 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми, а саме: арешт на нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 175,6 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, підстав для скасування заходів забезпечення позову, передбачених ст. 158 ЦПК України не має, на підтвердження чого надав відповідь начальника відділу Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові. Також зазначає, що наявність постанови державного виконавця про арешт майна відповідачки, яка винесена в рамках виконавчого провадження не є підставою для скасування заходів забезпечення позову, який було вжито судом при розгляді справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Пекареніна Андрія Анатолійовича про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду у справі №646/3112/17, суд першої інстанції виходив з того, що цивільна справа судом розглянута, постанова Апеляційного суду Харківської області у справі №646/3112/17 від 23 січня 2018 року набрала законної сили, а на даний час в рамках виконавчого провадження, де стягувачем є ОСОБА_3 органом виконавчої служби також накладений арешт на нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 175,6 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 , тому вжиті ухвалою Апеляційного суду Харківської області у справі №646/3112/17 від 17 січня 2018 року заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа №646/3112/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми,

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.07.2017 позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 основну суму боргу у розмірі 657 375,00 грн., 3% річних у розмірі 6 105,00 грн., відсотки за договором позики за лютий та березень 2017 року у розмірі 17 394,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області у справі №646/3112/17 від 17 січня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову та в забезпечення позову накладено арешт на нежитлову будівлю літ. А-1, загальною площею 175,6 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 лютого 2024 року клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову повернуто заявнику.

У лютому 2025 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 17 січня 2018 року в справі № 646/3112/17.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 березня 2025 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 18 червня 2025 року, заяву ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 04.08.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 березня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 червня 2025 року в провадженні за заявою ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми. У вказаній постанові було встановлено, що суд першої та апеляційної інстанцій правильно дійшли висновку, що ОСОБА_4 позбавлений можливості звертатися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, оскільки для нього чинним законодавством передбачено інший спосіб судового захисту, а саме звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна, тому підставно повернуто вказане клопотання заявника.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №434891726 від 10.07.2025 ОСОБА_1 належить на праві приватної власності нежитлова будівля літ. А-1, загальною площею 175,6 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 , на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі №2-4123 від 30.11.2007. 05.05.2016 між ОСОБА_4 як іпотекодержателем та ОСОБА_1 як боржником укладений договір іпотеки, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Селезньовою В.Ф. (номер обтяження 14431310 від 06.05.2016). На підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 17.01.2018 на вищевказану нежитлову будівлю накладено арешт (номер обтяження 24508031 від 17.01.2018). Крім цього, у рамках ВП: 54715092 від 21.09.2017, де сторонами виконавчого провадження є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 накладено арешт на вищевказану нежитлову будівлю, обтяжувач: МВДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області (номер обтяження 23033554 від 26.10.2017).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Європейський суд з прав людини також зазначає, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Частиною 7,8 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Згідно відповіді начальника відділу Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові від 24.07.2025 року № 109712 станом на час надання відповіді в провадженні Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові перебуває виконавче провадження № 54715092, за яким стягувачем є ОСОБА_3 а боржником ОСОБА_1 . Залишок нестягнутої суми боргу за виконавчим провадженням № 54715092 з примусового виконання виконавчого листа № 646/3112/17 виданого 07.09.2017 року Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 657 357 грн. складає 634 796,04 грн.

Отже, як встановлено, та доказів протилежного судом не здобуто, обставини, з урахуванням яких судом було вжито заходи забезпечення позову, продовжують існувати, потреба в забезпеченні позову на даний час не відпала, рішення суду не виконано, грошові кошти, зазначені у рішенні суду, позивачу не повернені.

За таких обставин, судом не встановлено обставин відсутності потреби в забезпеченні позову, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Стосовно доводів представника заявника про те, що нежитлова площа А-1 загальною площею 175,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 передана в іпотеку ОСОБА_4 , а накладення арешту тягне за собою заборону відчуження арештованого майна та фактично позбавляє іпотекодержателя права реалізувати забезпечене заставою майно та обмежує права власності іпотекодавця, колегія суддів зазначає.

За правилом частин п`ятої, шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» - іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

У статті 1 Закону України «Про іпотеку» закріплено такі визначення: пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно (абз. 11); вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна (абз. 12); нижчий пріоритет - пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна (абз. 13). Конструкція пріоритету спрямована на вирішення колізії прав (як цивільних, так і публічних) на той же самий предмет іпотеки. Особа, право якої виникло раніше, має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, перед іншими суб`єктами. Пріоритет є втіленням ще римського принципу - qui prior est tempore, potior eat jure (перший в часі - сильніший по праву).

Таким чином, накладення арешту на заставлене майно не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги в майбутньому й не скасовує для нього правил пріоритетності, передбачених Законом України «Про іпотеку», оскільки відповідно до статті 1 зазначеного Закону іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Колегія суддів виходить з того, що вжиті заходи забезпечення позову у цьому випадку спрямовані виключно на обмеження суб`єктивних прав відповідача як власника нерухомого майна на вчинення дій з можливого його відчуження. При цьому суті іпотеки як виду забезпечення такі заходи не змінюють та не обмежують права іпотекодержателя.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції, відповідно до ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду у справі № 646/3112/17.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2025 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду у справі № 646/3112/17 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова