КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 760/9253/25

номер провадження №22-ц/824/12105/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Лелюх Віти Миколаївни

на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року /суддя Українець В.В./

у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 104108,64 грн, яка включає заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021, постачання теплової енергії та гарячої води з 01.11.2021, інфляційні втрати, 3% річних, пеню та плату за абонентське обслуговування.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 травня 2025 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України у зв`язку з не усуненням недоліків, зазначених в ухвалі від 17 квітня 2025 року, а саме: невідповідність позовної заяви вимогам пунктів 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України щодо способу захисту прав, викладу обставин, якими обґрунтовуються вимоги, та відсутності доказів, що їх підтверджують. /а.с. 9-10/

Не погоджуючись з указаним рішенням, представник комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Лелюх В.М. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що позивачем надано докази, які підтверджують обставини позовних вимог, включаючи витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва, розрахунки заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних та пені, а також копії документів, що підтверджують надання послуг. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції помилково вказав на відсутність належного способу захисту, оскільки стягнення заборгованості є ефективним способом захисту відповідно до ст. 16 ЦК України. Крім того, апелянт зазначає, що відповідачі, як особи, зареєстровані за адресою, несуть солідарну відповідальність за оплату житлово-комунальних послуг відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 541 ЦК України. Щодо неповнолітньої особи, зареєстрованої за адресою, апелянт посилається на ст. 99 Податкового кодексу України та ст. 14 Сімейного кодексу України, зазначаючи, що її грошові зобов`язання виконуються батьками, які несуть солідарну відповідальність.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформовані належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не зверталися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції на підставі наступного.

Судом встановлено, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач просив стягнути в солідарному порядку заборгованість у розмірі 104108,64 грн, яка включає:

за період з 01.05.2018 по 31.10.2021: заборгованість за послуги з централізованого опалення - 15720,44 грн, інфляційні втрати - 1977,56 грн, 3% річних - 512,56 грн; заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води - 15522,43 грн, інфляційні втрати - 1902,22 грн, 3% річних - 443,15 грн;

за період з 01.11.2021: заборгованість за послуги з постачання теплової енергії - 37563,81 грн, інфляційні втрати - 3683,64 грн, 3% річних - 851,35 грн, пеня - 578,84 грн; заборгованість за послуги з постачання гарячої води - 22210,21 грн, інфляційні втрати - 2222,34 грн, 3% річних - 498,34 грн, пеня - 358,21 грн;

заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг постачання теплової енергії - 39,89 грн, з послуг постачання гарячої води - 23,65 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 22 квітня 2025 року.

Суд першої інстанції вказав, що позовна заява не відповідає вимогам пунктів 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки позивачем не зазначено спосіб захисту прав, не викладено обставин, якими обґрунтовуються вимоги, не конкретизовано вимоги до кожного з відповідачів, не надано доказів, що підтверджують позовні вимоги, а також не вказано, чи перебуває житлове приміщення у власності чи користуванні відповідачів, та хто несе відповідальність за оплату послуг неповнолітньої особи, зареєстрованої за адресою.

Позивач отримав ухвалу від 17 квітня 2025 року 18 квітня 2025 року, однак не подав заяв чи клопотань про усунення недоліків або продовження строку. Ухвалою від 07 травня 2025 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 175 ЦПК України, яка визначає вимоги до змісту позовної заяви, зокрема необхідність зазначення способу захисту прав, викладу обставин, якими обґрунтовуються вимоги, та доказів, що їх підтверджують; ст. 177 ЦПК України, яка встановлює перелік документів, що додаються до позовної заяви; ст. 185 ЦПК України, яка передбачає, що за неусунення недоліків позовної заяви у встановлений строк заява вважається неподаною та повертається позивачу; п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає індивідуального споживача як особу, яка є власником (співвласником) нерухомого майна або користується ним за згодою власника та отримує житлово-комунальні послуги.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам процесуального законодавства, оскільки позивач не усунув недоліки, зокрема не конкретизував спосіб захисту прав, не надав доказів, що підтверджують позовні вимоги, не вказав, чи є відповідачі власниками чи користувачами житлового приміщення, та не обґрунтував, хто несе відповідальність за оплату послуг за неповнолітню особу, зареєстровану за адресою. Суд вважав, що ці недоліки є суттєвими, а їх неусунення у встановлений строк є підставою для визнання позовної заяви неподаною.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, позивачем в обґрунтування позовних вимог надано: витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва, розрахунки заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних, пені, копії документів, що, на думку позивача, підтверджують надання послуг, та витяг з Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18. Позивач посилався на ст. 16 ЦК України, яка передбачає стягнення заборгованості як ефективний спосіб захисту порушених прав, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 541 ЦК України, відповідачі, як особи, зареєстровані у житловому приміщенні, несуть солідарну відповідальність за оплату житлово-комунальних послуг. Щодо неповнолітньої особи - відповідно до ст. 14 Сімейного кодексу України та ст. 99 Податкового кодексу України, її грошові зобов`язання виконуються батьками, які несуть солідарну відповідальність.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без руху та згодом повертаючи його, фактично оцінив по суті наявність/відсутність права вимоги позивача, хоча на стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви (ст. 185-187 ЦПК України) суд не вправі досліджувати та оцінювати докази, які стосуються суті спору.

Залишення без руху з мотивів «відсутності доказів, що підтверджують позовні вимоги» та «необґрунтованості способу захисту» є передчасним вирішенням спору по суті і порушує ч. 5 ст. 185 ЦПК України, яка дозволяє залишати позов без руху за недоліками форми поданого позову.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, за розгляд справи в апеляційному порядку, з відповідачів в рівних частинах стягується судовий збір на користь апелянта по 1514 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Лелюх Віти Миколаївни - задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року скасувати і направити справу до Солом`янського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з кожного по 1514 грн на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: