КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/8111/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілівер Україна» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року в складі судді Остапчук Т. В.,

встановив:

07.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнілівер Україна» (далі - ТОВ «Юнілівер Україна»), в якому просив скасувати наказ №21/к/тр від 02 травня 2024 року, яким його, начальника охорони та безпеки відділу адміністрація було звільнено з роботи 15 травня 2024 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити його на роботі на вказаній посаді з 15 травня 2024 року.

Посилався на ті підстави, що він з 06 грудня 2017 року працював в ТОВ «Юнілівер Україна» на посаді начальника охорони та безпеки відділу адміністрації.

Наказом ТОВ «Юнілівер Україна» №21/к/тр від 02 травня 2024 року його було звільнено з роботи з 15 травня 2024 року у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно з п. 1 статті 40 КЗпП України.

Вважав своє звільнення незаконним, оскільки його не було повідомлено за 2 місяці про скорочення та майбутнє звільнення, йому не було запропоновано наявні вакантні посади, які відповідали його спеціальності та кваліфікації, не було отримано згоди профспілкової організації.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довів, що він повідомляв відповідача, що є членом певної профспілкової організації; з моменту попередження по день звільнення у відповідача не з`явилось вакантних посад, які міг би виконувати позивач та які б відповідали його кваліфікації; позивача своєчасно повідомлено про наступне вивільнення, надано пропозиції про всі наявні вакантні посади, проте останнім згоди на переведення на будь-яку вакантну посаду не надано; позивач до профспілкових органів не обирався, а тому звільнений без згоди первинної профспілкової організації; посилання позивача на незаконне відсторонення від посади не є предметом позовних вимог.

17.02.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, судом неналежним чином досліджено докази, які мають значення для правильного вирішення справи та недотримано норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тими обставинами, які викладені в позовній заяві.

04.04.2025 представник ТОВ «Юнілівер Україна» - адвокат Камша О. В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року залишити без змін.

Зазначив, що 25 грудня 2023 року власниками та учасниками ТОВ «Юнілівер Україна» - юридичними особами за законодавством Нідерландів, компанією «Ліпома Б. В.» та компанією «Марга Б. В.» вирішено провести усі належні та достатні дії та заходи з метою раціоналізації штатної структури товариства та економії витрат на персонал в 2024 році шляхом скорочення чисельності та штату працівників не пізніше 2 кварталу 2024 року, що оформлено протоколом №82/1 від 25.12.2023.

10.01.2024 наказом №31-5 від 10.01.2024 «Про заходи на виконання рішення власника про раціоналізацію структури» на виконання рішення власника товариства від 25.12.2023 було створено комісію, якій доручено визначити та запропонувати раціоналізацію структури в наступних підрозділах: адміністративний відділ, адміністрація, відділ поставок, відділ продажів, фінансовий відділ.

Згідно пункту 2 Протоколу комісії від 14.02.2024 «Щодо раціоналізації штатної структури Адміністрації Товариства» вирішено для раціоналізації штатної структури адміністрації товариства рекомендувати генеральному директору товариства скоротити посаду начальника охорони та безпеки - 1 штатну одиницю.

Дане рішення мотивоване відсутністю необхідності в послугах охоронної організації, зменшенням кількості співробітників, які відвідують офіс.

12.03.2023 ТОВ «Юнілівер Україна» було видано наказ №11/к/тр «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису».

У зв`язку з раціоналізацією штатної структури підприємства та економією витрат на персонал було прийнято рішення вивести з 16.05.2024 зі штатного розпису посаду: начальник охорони та безпеки - 1 штатна одиниця.

На виконання наказу №11/к/тр від 12.03.2024 було підготовлено повідомлення про заплановане вивільнення від 13 березня 2024 року, яким позивача було особисто повідомлено про скорочення штату працівників та попереджено про майбутнє звільнення з посади начальника охорони та безпеки на підставі п 1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 15.05.2024, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. У повідомленні про заплановане вивільнення окремо зазначено про неможливість переведення на іншу роботу, у зв`язку з її відсутністю та що у разі появи вакантної посади, буде запропонована робота на іншій посаді.

З вказаним повідомленням позивач був ознайомлений 13 березня 2024 року, про що свідчить поставлений ним особисто підпис.

15 травня 2024 року позивач був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вважає, що звільнення позивача відбулось з підстав, передбачених законом, з дотриманням установленого законом порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Климов О. Ю. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Позивач додатково зазначив, що повідомлення про заплановане звільнення від 13.03.2024 року він підписав під психологічним та моральним тиском з боку юриста ТОВ «Юнілівер Україна» ОСОБА_2 . Окремі посадові особи відповідача, не дочекавшись на результати проведення стосовно нього службового розслідування, 21 лютого 2024 року навмисно відмовились від фізичної охорони Центрального офісу, що порушує Глобальний Стандарт по фізичній безпеці. При цьому інші вимоги посадової інструкції начальника охорони та безпеки він міг виконувати в повному обсязі.

З моменту попередження по день його звільнення у відповідача були посади, які він міг би виконувати:

- посада «фахівець з автотранспорту та безпеки», яку формально займає особа, яка з лютого 2022 року проходить військову службу у Збройних Силах України. З лютого 2022 року до 13.02.2024 він виконував більшу частину обов`язків за вказаною посадою;

- посада «менеджер відділу медіа та інформативних ресурсів». Він має гуманітарну освіту, диплом «соціальний педагог-психолог» і міг би фахово виконувати посадові обов`язки у вказаному напрямку. Дану посаду формально займає особа, яка обіймає посаду «керівник відділу персоналу».

Дії відповідача вважає помстою йому з боку керівника відділу персоналу.

Представники ТОВ «Юнілівер Україна» - адвокати Гудій В. В. та Боровець А. М. просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Додатково зазначили, що згідно наказу ТОВ «Юнілівер Україна» від 23 листопада 2021 року №146-к «Про прийом на роботу ОСОБА_3 » з 24 листопада 2021 року посаду фахівця з автотранспорту та безпеки зайнято працівником ОСОБА_3 за основним місцем роботи відповідно до поданої ним заяви. Вказана посада не є вакантною по сьогоднішній день.

Наказом ТОВ «Юнілівер Україна» від 24 травня 2022 року №39/к/тр «Про увільнення від роботи у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації» ОСОБА_3 увільнено від роботи з 01 березня 2022 року у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період, зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби.

У зв`язку з увільненням від роботи ОСОБА_3 , наказом ТОВ «Юнілівер Україна» від 01 червня 2022 року №40 к/тр на ОСОБА_4 було покладено обов`язки старшого фахівця з автотранспорту та безпеки ОСОБА_3 , без увільнення від основної роботи з 01 червня 2022 року до фактичного виходу працівника на роботу.

Крім того, відповідно до посадової інструкції фахівця з автотранспорту та безпеки, що затверджена Генеральним директором ТОВ «Юнілівер Україна» 24.11.2021, до кваліфікаційних вимог за згадуваною посадою належить, зокрема: досвід роботи - не менше 2 років стажу роботи у сфері автомобільного транспорту. У позивача не було досвіду роботи у сфері автомобільного транспорту.

Посада «менеджер з маркетингових комунікацій та медіа» була вакантною на день попередження позивача про наступне вивільнення, але досвід роботи позивача не відповідав необхідному мінімальному досвіду роботи для її зайняття.

Відповідно до посадової інструкції менеджера з маркетингових комунікацій та медіа до такої посади визначено наступні кваліфікаційні вимоги: освіта вища, досвід роботи - від 5 років в галузі медіа та комунікацій обов`язково, від 2-х років роботи по управлінню командою обов`язковий, досвід в управлінні медіа із зайнятістю у рекламодавця (бажаний), досвід роботи в маркетингу, медіа агентстві, медіа аудиті, досвід діловодства є додатковою перевагою.

Позивач не має жодного підтвердженого досвіду роботи у сфері медіа, комунікацій чи управління маркетинговими проєктами. З 1993 року позивач працював за напрямами безпеки, внутрішнього контролю та служби в силових структурах.

Наказом від 01 червня 2022 року №32/од «Про суміщення посад» ОСОБА_5 - керівнику відділу персоналу, за її згодою було доручено з 01 червня 2022 року виконання поряд з основною роботою додаткових обов`язків за вказаною посадою.

Переглянувши справу за наявними в ній та додатково наданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 грудня 2017 року ОСОБА_1 прийнято на основну роботу в ТОВ «Юнілівер Україна» на посаду начальника охорони та безпеки з тримісячним випробним терміном.

25.12.2023 року на Загальних зборах учасників ТОВ «Юнілівер Україна» прийнято рішення уповноважити Генерального директор товариства провести усі належні та достатні дії та заходи з метою раціоналізації штатної структури товариства та економії витрат на персонал в 2024 році, а саме шляхом скорочення чисельності та штату працівників не пізніше кінця 2 кварталу 2024 року.

10 січня 2024 року наказом №31-5 від 10.01.2024 «Про заходи на виконання рішення власника про раціоналізацію структури» створено комісію, якій доручено визначити та запропонувати раціоналізацію штатної структури в наступних підрозділах: адміністративний відділ, адміністрація, відділу електронної комерції, відділ по роботі з підприємствами харчування, відділ поставок, відділ продажів, фінансовий відділ.

Відповідно до протоколу зборів комісії для розгляду питання щодо раціоналізації штатної структури ТОВ «Юнілівер Україна» від 14 лютого 2024 року, вирішено: для раціоналізації штатної структури Адміністрації товариства рекомендувати Генеральному директору товариства скоротити посади: начальника охорони та безпеки - 1 штатна одиниця; менеджера з електронної комерції - 1 штатна одиниця та виключити відділ електронної комерції зі штатного розпису і структури товариства, посаду фахівця з електронної комерції підпорядкувати відділу інформаційних технологій; фахівця з маркетингу - 1 штатна одиниця; керівника відділу поставок - 1 штатна одиниця; керівника фінансового відділу - 1 штатна одиниця.

20.02.2024 ТОВ «Юнілівер Україна» повідомила ТОВ «Долавр 2020» про розірвання договору про надання охоронних послуг та припинення договірних відносин з 31 березня 2024 року.

20.02.2024 генеральним директором ТОВ «Юнілівер Україна» видано наказ №07/к/тр «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису», яким наказано вивести з 01.05.2024 зі штатного розпису посади: фахівець з маркетингу (Відділ по роботи з підприємствами громадського харчування) - 1 штатна одиниця; керівника відділу поставок - 1 штатна одиниця; менеджер з електронної комерції - 1 штатна одиниця; керівник фінансового відділу - 1 штатна одиниця.

20.02.2024 генеральним директором ТОВ «Юнілівер Україна» видано наказ №08/к/тр «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків начальника охорони та безпеки».

Відповідно до змісту вказаного наказу, у зв`язку з проведенням службового розслідування факту виявлення генеральним директором диктофону у переговорній кімнаті «Lipton» головного офісу ТОВ «Юнілівер Україна», встановленого ОСОБА_6 , що було ним підтверджено, наказано: відсторонити ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків начальника охорони та безпеки з 21 лютого 2024 року на період проведення службового розслідування; контроль за виконанням цього наказу покласти на юриста ОСОБА_7 (а.с.93 т.1) .

На вимогу Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.05.2024 №Ц/2/1216-3В-24, ТОВ «Юнілівер Україна» надало письмові пояснення від 15.05.2024, відповідно до змісту яких: «На початку лютого 2024 року генеральним директором Компанії було виявлено несанкціоновано встановлений звукозаписуючий пристрій в офісі Компанії у мітинг рум «Lipton». В результаті опитувань працівників, які з`являлись в офісі, що їм відомо про цей пристрій, через деякий час виявлено, що звукозаписуючий пристрій розмістив начальник охорони та безпеки Товариства ОСОБА_1 , який зізнався, що використовував його щоб слідкувати за персоналом товариства. При цьому, 20.02.2024 до генерального директора надійшло звернення працівниці ОСОБА_8 , яка була занепокоєна встановленням записуючого пристрою без її відома в мітинг румі, адже вона відчуває ворожу та образливу поведінку до неї пана ОСОБА_9 . Крім того, ОСОБА_10 у своєму зверненні зазначила, що мітинг рум Lipton використовувала для комунікації зі співробітниками компанії та обговорювала персональну інформацію. Зазначила, що ОСОБА_11 дозволяв зухвало насміхатись над нею, переказуючи зміст розмов. Подібне могло свідчити про вчинення психологічного тиску на неї зі сторони начальника охорони та безпеки…».

12.03.2024 генеральним директором ТОВ «Юнілівер Україна» видано наказ №11/к/тр «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису», яким з 16.05.2024 зі штатного розпису виведено посаду: начальник охорони та безпеки - 1 штатна одиниця.

13.03.2024 ОСОБА_1 запропоновано укласти угоду про припинення трудового договору і звільнення з займаної ним посади за угодою сторін 15 березня 2024 року. Від підписання вказаної угоди останній відмовився.

13.03.2024 ОСОБА_1 повідомлено про наступне звільнення з посади начальника охорони та безпеки на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 15.05.2024. Про отримання повідомлення про заплановане вивільнення 13.03.2024 ОСОБА_1 проставив свій підпис (а.с.53 т.1).

02.05.2024 генеральним директором ТОВ «Юнілівер Україна» видано наказ №21/к/тр про звільнення з роботи ОСОБА_1 15 травня 2024 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України. Підстава: наказ «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису» від 12.03.2024 №11/к/тр; повідомлення про заплановане вивільнення від 13.03.2024 (а.с.14 т.1).

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною третьою статті 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Водночас, роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Реалізація зазначеного обов`язку повинна відбуватися з урахуванням принципу рівності трудових прав громадян і не може бути обумовлена виключно розсудом роботодавця.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Подібний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2011 року у справі № 6-45цс11 та Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18).

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 07 квітня 2021 року у справі № 444/2600/19 (провадження № 61-13999св20), від 23 липня 2021 року у справі № 766/12805/19 (провадження № 61-7098св21), від 27 серпня 2021 року у справі № 712/10548/19 (провадження № 61-10299св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20 (провадження № 61-7496св21) та багатьох інших.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що ТОВ «Юнілівер Україна» мали місце зміни в організації виробництва і праці, які обумовили скорочення чисельності штату працівників, а тому з 01.05.2024, у зв`язку з раціоналізацією штатної структури підприємства та економією витрат на персонал на 2024 рік, з 01.05.2024 підлягали скороченню посади: фахівець з маркетингу; керівник відділу поставок; менеджер з електронної комерції; керівник фінансового відділу.

Крім цього, у зв`язку з раціоналізацією штатної структури підприємства та економією витрат на персонал на 2024 рік, з 16 травня 2024 року підлягала скороченню посада начальника охорони та безпеки, яку займав позивач.

Вказана обставина не спростована позивачем.

Також судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про скорочення своєї посади та наступне звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України шляхом вручення під особистий підпис 13 березня 2024 року персонального письмового попередження від 13.03.2024 про заплановане вивільнення, та одночасно повідомлено про неможливість переведення на іншу роботу у зв`язку з її відсутністю ( а.с. 53 т.1).

Доводи позивача про те, що процес його ознайомлення про майбутнє вивільнення було вчинено під примусом не доведено належними та допустимими доказами.

В цій справі встановлено, що посада начальника охорони та безпеки, яку було скорочено, була одна, рівнозначної вакантної посади у відповідача не було передбачено. Порушень вимог статті 42 КЗпП України при звільненні позивача не встановлено.

Судом встановлено, що з моменту попередження позивача про наступне вивільнення та до моменту звільнення у відповідача не з`явилось вакантної роботи, яку позивач міг би виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не була запропонована посада «фахівець з автотранспорту та безпеки», більшу частину обов`язків по якій він виконував з лютого 2022 року до лютого 2024 року, є необґрунтованими.

Так, згідно наказу від 23.11.2021 №146-к, з 24 листопада 2021 року посаду фахівця з автотранспорту та безпеки займає ОСОБА_3 , якого з 01 березня 2022 року увільнено від роботи у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби.

Наказом від 01.06.2022 №40 к/тр обов`язки тимчасово відсутнього працівника покладено на ОСОБА_4 , без увільнення останньої від основної роботи, до фактичного виходу працівника на роботу.

З огляду на те, що за працівниками, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації зберігається місце роботи і посада, яку він займав, підстави для висновку про те, що вказана посада була вакантною, а тому могла бути запропонована позивачу відсутні.

Під час апеляційного розгляду судом також було перевірено доводи позивача про те, що він міг би зайняти посаду менеджера з маркетингових комунікацій та медіа, яка йому запропонована не була.

Так, судом встановлено, що посадові обов`язки за вказаною посадою на підставі наказу від 01 червня 2022 року №32/од «Про суміщення посад» виконувала ОСОБА_5 - керівник відділу персоналу.

Відповідно до посадової інструкції менеджера з маркетингових комунікацій та медіа до такої посади визначені наступні кваліфікаційні вимоги: освіта вища; досвід роботи: від 5 років в галузі медіа та комунікацій обов`язково, від 2-х років роботи по управлінню командою обов`язковий, досвід роботи в правлінні медіа із зайнятістю у рекламодавця (бажаний), досвід роботи в маркетингу, медіа агентстві, медіа аудиті, досвід діловодства є додатковою перевагою; професійні навички: навички медійного планування по всіх медіа каналах і ведення переговорів, знання медійного ринку і ключових гравців, основи маркетингу, основи менеджменту.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що з урахуванням його освіти та кваліфікації він міг би зайняти вказану посаду.

Диплом з відзнакою, виданий ОСОБА_1 про закінчення у 1992 році Сімферопольського вищого військово-політичного будівельного училища за спеціальністю: командна військово-будівельних частин з присвоєнням кваліфікації соціальний педагог-психолог, не є належним доказом на підтвердження вказаної обставини.

Бажання працівника бути переведеним на певну посаду не встановлює обов`язку щодо переведення такого працівника на обрану ним посаду у разі невідповідності кваліфікації та/або освіти такого працівника до обраної посади.

Та обставина, що посада, яку займав позивач, була виведена з штатного розпису з 16 травня 2024 року, а позивача було звільнено з роботи з 15 травня 2024 року, який був його останнім робочим днем, не є підставою для висновку про порушення відповідачем процедури звільнення.

Достатніх доказів того, що звільнення позивача з роботи було пов`язано з помстою йому з боку керівника відділу персоналу, в діях якої, на думку останнього, існували ознаки скоєння нею злочинів та для визначення реальної ситуації, яка відбулась з вказаною особою, він, при виконанні посадових обов`язків, залишив у службовому приміщенні ТОВ «Юнілівер Україна» диктофон, матеріали справи не містять.

Обставини відсторонення ОСОБА_1 від виконання своїх посадових обов`язків начальника охорони та безпеки не було предметом розгляду даної справи.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку доводам позивача щодо звільнення з роботи без отримання попередньої згоди профспілкової організації.

Суд першої інстанції дослідив зібрані у справі докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані, з якими погоджується й суд апеляційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено та позивачем таких не зазначено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушені норми матеріального чи процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. 353, 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.11.2025.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук