УХВАЛА

06 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 500/5790/14-ц

провадження № 61-13584ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області заочним рішенням від 08 червня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задовольнив.

Стягнув солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість

у розмірі 596 624,89 грн.

Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області ухвалою від 30 червня

2016 року задовольнив заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 08 червня 2015 року.

Скасував заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду

від 08 червня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»

до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 09 квітня

2021 року відмовив ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у задоволенні позову.

У січні 2025 року ПП «ЮК «ДІОЛ» подало апеляційну скаргу на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 квітня 2021 року, у апеляційній скарзі ПП «ЮК «ДІОЛ» просило замінити позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»

на ПП «ЮК «ДІОЛ».

Одеський апеляційний суд ухвалою від 23 вересня 2025 року задовольнив клопотання ПП «ЮК «ДІОЛ» про заміну сторони.

Залучив у якості правонаступника позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»

ПП «ЮК «ДІОЛ».

30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє

представник - адвокат Миргородова О. Ю., через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року у зазначеній справі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів

у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку

про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства,

які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини другої статтею 129 Конституції України однією

з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі

у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він

замінив.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків

від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права

чи обов`язки попередника.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає

з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність

відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи

з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої

особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні

в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше

не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу)

(частина перша статті 512 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі

№ 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку

з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим

для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків

до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується

в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього. Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі

статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 752/16818/18 вказано, що процесуальне правонаступництво - це заміна під час провадження у цивільній справі сторін або третіх осіб іншими особами, до яких переходять права та обов`язки у спірних правовідносинах. Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи,

а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами. Проте процесуальне правонаступництво можливе лише тоді, коли у майнових відносинах відбулось правонаступництво. Отже, при вирішенні питання

про залучення правонаступників учасників справи суду потрібно встановити наявність чи відсутність правонаступництва на підставі норм матеріального права у спірних правовідносинах.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше

не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Отже для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво

у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження

у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, в яких виник спір.

Суд апеляційної інстанції встановив, що 25 квітня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором

від 28 вересня 2006 року № 014/0079/74/66368, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2

25 квітня 2019 року АТ «Оксі Банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором, відступило право вимоги

ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

26 червня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ПП «ЮК «ДІОЛ» було укладено договір про відступлення прав вимоги і до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Задовольняючи заяву про заміну сторони у справі, апеляційний суд керувався тим, що при вирішенні питання про заміну сторони у справі не вирішується спір по суті,

а лише вирішується питання про залучення до участі у справі ПП «ЮК«ДІОЛ»,

як правонаступника АТ «Райффайзен Банк Аваль», у відповідності до договору

про відступлення прав вимоги від 24 червня 2019 року як за кредитним договором, так і за іпотечним договором

Оскільки ПП «ЮК «ДІОЛ» набуло прав грошової вимоги

як правонаступник АТ «Райффайзен Банк Аваль», суд апеляційної інстанції, встановивши, що відбулося матеріальне правонаступництво, дійшов правильного висновку про задоволення заяви про заміну сторони. Заміна сторони не впливає

на наявність (відсутність) обов`язку боржника виконати умови кредитного

договору.

Наведені у касаційній скарзі доводи спростовуються вищенаведеним, зводяться

до власного тлумачення норм процесуального права та до незгоди із судовим рішенням, висновків суду не спростовують, на їх законність та обґрунтованість

не впливають, були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства,

і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку

про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду

від 23 вересня 2025 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі,

яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання

та оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров