Справа № 206/2337/25
Провадження № 2/206/1601/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Іннова Фінанс» звернулось до Самарського районного суду міста Дніпра із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23 листопада 2024 р. між позивачем і фізичною особою - ОСОБА_1 , було укладено договір про надання грошових коштів у позику № . Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа. Відповідно до договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит на суму у розмірі 6000 грн. 00 коп. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_1 ) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п. 2.6.2. та п. 2.6.3 цього договору, його додатків.

За умовами договору: п. 2.4. Тип кредиту - кредит; п. 2.7. Комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. Якщо в цьому пункті Договору значення розміру комісії за видачу Кредиту становить 0% (нуль процентів), це означає, що комісія за видачу Кредиту відсутня; п. 2.8. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби; п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; п. 3.2. Дата надання кредиту: 23.11.2024 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору; п. 2.6.2. Знижена процентна ставка 0,7 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. «Якщо Позичальник 23.12.2024 року, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Позичальник, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Укладення договору позики між кредитодавцем та позичальником відбулося шляхом направлення одноразового ідентифікатора для підпису договору позики № та паспорту споживчого кредиту на фінансовий номер телефону відповідача - НОМЕР_2 . Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також у Договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами.

Перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі 6000,00 гривень, в рамках виконання умов договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної відповідачем під час укладання договору, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, а також довідкою про успішність здійснення перерахування коштів, як операції з використанням платіжного сервісу «EasyPay», із зазначенням найменування отримувача кредитних коштів, виданою ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ»

ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», як позикодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу (позичальнику) грошові кошти у розмірі 6000 грн. 00 коп.

В той же час відповідач, всупереч умовам договору позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України, свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив.

Загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р., станом на дату підготовки позовної заяви включно складає 27960 грн. 00 коп., з яких: - 6000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; - 9060 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами (6000*1%*151); - 12000 грн. 00 коп. - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки; - 900 грн. 00 коп. - комісія за надання кредиту.

6000 - тіло позики, 1% - процентна ставка, 151 - кількість днів прострочення.

Разом: 27960,грн. 00 коп., проценти нараховувались по 23 квітня 2025 року включно.

П. 2.10.1 договору - Денна процентна ставка розраховується за формулою ДПС = (ЗВСК/ ЗРК)/t ? 100%, де: ДПС - денна процентна ставка за даним Договором; ЗВСК - загальні витрати за кредитом (споживчим кредитом) за даним Договором (п. 2.10.2. Договору); ЗРК - загальний розмір кредиту за даним Договором (п. 2.3. Договору); t - строк кредитування у днях (п. 2.5. Договору).

Нарахування процентів за кожний день користування позикою, позивач підтверджує судовою практикою, яка зазначена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 р. у справі № 910/17048/17. В зазначеній справі ВП ВС дійшла наступних висновків: «У кредитних договорах сторони унормували питання сплати процентів за користування кредитом» (п. 121 Постанови).

Відповідно до пункту 6.2 договору про відкриття кредитної лінії № 119 та аналогічного пункту у договорі № 120 нарахування процентів здійснюється щоденно протягом дії цих договорів із розрахунку 360 днів у році, їх нарахування починається з дня надання кредиту (включно).

Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів (п. 122 Постанови).

Тобто нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів (п. 123 Постанови). Підстав для неврахування зазначеного, що стало наслідком узгодження сторонами договірних умов, не вбачається, про що судами зроблено правомірний висновок (п. 124 Постанови)».

Не погоджуючись з вимогами позову, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 направив до суду свої пояснення, згідно яких зазначив, що вимоги комісії та неустойки взагалі не підлягають стягненню з нього, оскільки Постановою Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц визначено, що: «Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства».

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Отже, у даному випадку комісія суперечить вимогам законодавства та не може бути стягнута та включена в загальну суму заборгованості. Крім того, можливо позивачем були нараховані в тому числі й штрафні санкції, нарахування яких заборонено в період дії воєнного стану, відповідно до Закону України №2120-ІХ від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану».

Так, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тому відповідачу не зрозумілі вимоги про стягнення 12000 неустойки, враховуючи що законодавчо це не можливо взагалі.

Що стосується нарахування процентів у розмірі 9060 грн. 00 коп. Також вкрай необхідним є дослідження питання нарахування відсотків в період дії воєнного стану у зв`язку із тим, що Торгово-промисловою палатою України 24.02.2022 був виданий сертифікат, який підтверджує, що війна для кредитних зобов`язань є форс-мажорною обставиною, тобто підставою для не нарахування відсотків, штрафів та пені за не сплату кредиту. У даному випадку таке питання має величезне фундаментальне значення для правозастосовчої практики та надання Верховним Судом висновку чи можливо банкам нараховувати відсотки в кредитних договорах в період дії воєнного стану у зв`язку наявним сертифікатом Торгово-промислової палати України від 24.02.2022.

Крім того відповідачем заперечено про належність розрахунку суми заборгованості. На його думку, наданий розрахунок містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду тощо. Зазначений розрахунок заборгованості є не належним доказом, оскільки з нього не можливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, даний розрахунок не є належним доказом суми заборгованості в розумінні положень ч. 1 ст. 77 ЦПК України.

Крім того, «Для стягнення боргу мало надавати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 20.05.2022 № 336/4796/18. «Якщо кредитор не надав документи, які підтверджують факт видачі кредиту, то суд повинен відмовити в задоволенні позовних вимог. Завжди потрібно враховувати при стягнення заборгованості і його суть зводиться до того, що для стягнення боргу мало надавати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові: від 20.05.2022 № 336/4796/18.

Отже, у даному випадку, на думку відповідача, позивачем не додано до позовної заяви доказів видачі кредиту, ні меморіальний ордер, ні виписку по рахунку, ні платіжне доручення, тощо.

Крім того позивач долучив Витяг з Державного реєстру фінансових установ - документ, який підтверджує, що фінансова установа зареєстрована в Реєстрі.

Ліцензія - це документ, який дає право фінансовій установі на здійснення певної діяльності на ринку фінансових послуг.

Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку інформує, що 1 січня 2024 року припиняє ведення Державного реєстру фінансових установ у зв`язку із втратою чинності Законом «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». НКЦПФР нагадала, що з початку 2024 року набрав чинності новий Закон «Про фінансові послуги та фінансові компанії», який, серед іншого, надає нове визначення поняттю «фінансова установа» та встановлює новий перелік видів фінансових послуг. Зокрема, фінансовою установою є юридична особа, метою створення якої є здійснення діяльності з надання фінансових послуг, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг на підставі відповідної ліцензії, виданої регулятором.

Позивач не надав саме ліцензії, що він має дозвіл саме на видачу кредиту. До того ж, в підтвердження того, що відповідач сплачував позивачу, відповідач надав квитанції про сплату близько 14190,00 грн. за кредити, які я брав у позивача.

Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є і безпідставними, не доведеними належними доказами, та такими, що не підлягають задоволенню, тому просив у задоволенні позовної заяви у справі № 206/2337/25 за позовом ТОВ «Іннова фінанс» про стягнення заборгованості на загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі - 27960 грн. 00 коп. відмовити.

У відповідь на пояснення відповідача, представник позивача направив до суду додаткові пояснення у справі, згідно яких, на його думку, відповідач ніяким чином не спростовує та не заперечує факту укладення кредитного договору. Особливо суперечливим є водночас долучення відповідачем квитанцій про оплату минулих кредитних зобов`язань перед позивачем та невизнання законної діяльності ТОВ «Іннова Фінанс». Така суперечлива позиція не лише зводить доводи ОСОБА_1 у поясненні нанівець, а й підтверджує законність позовних вимог про стягнення заборгованості за договором (оферти) про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 року у заявленому розмірі.

Стосовно розміру та розрахунку заборгованості за договором представник позивача пояснив. - Призначення розрахунку заборгованості виходить з його назви, тобто довідка розрахунок - це фактично актуалізована вибірка інформації про стан заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р. після проведення необхідного розрахунку відповідно до процентної ставки за умовами Договору та кількості днів прострочення виконання зобов`язання станом на дату підготовки позовної заяви включно (такий розрахунок наведений безпосередньо у тексті позовної заяви із зазначенням усіх необхідних складових розрахунку, а також додатково наданий разом із позовом, як окремий додаток). Розрахунок заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 року здійснювався наступним чином: - 6 000, грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; - 9 060, грн. 00 коп. - заборгованість за процентами (6000*1%*151); - 12 000 грн. 00 коп. - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки; - 900 грн. 00 коп. - комісія за надання кредиту.

В свою чергу нарахування та відображення розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у розрахунку відповідає умовам самого договору, з якого чітко вбачається погоджена відсоткова ставка кредитування, розмір тіла кредиту та всі інші істотні умови. Тому підстави не враховувати наданий позивачем розрахунок - відсутні.

Також, окрім процентів за користування позикою, відповідачу нарахована неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки у розмірі 12000,00 грн., нарахування якої згідно п. 7.5. Договору здійснюється Товариством з урахуванням обмежень встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів». Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за цим договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за цим договором. Але пункт 6-1 Закону України «Про споживче кредитування», яким регулюються договірні відносини, що становлять предмет позову, і який містить норму щодо нарахування неустойки, виключено відповідно до Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та на підставі змін, за договорами, укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Позичальник надає свою безвідкличну згоду на те, що сума неповерненого кредиту, не сплачених процентів, неустойки та інших нарахувань може бути примусово стягнута через суд загальної юрисдикції відповідно до п. 10.23 договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р. становить: 6 000,00 грн. (тіло кредиту) + 9 060,00 грн. (проценти) + 12 000,00 грн. (неустойка)+900,00 (комісія) = 27 960, 00 грн.

Перевірку правильності проведеного розрахунку здійснити досить легко шляхом найпростішого арифметичного множення даних, тому підстав вважати суми, зазначені у довідці зависокими або такими, що навмисно вказані на користь позивача, немає.

Жодним нормативно-правовим актом не конкретизовано вимог щодо форми та характеру подання відповідного розрахунку до суду (у тексті позову або окремим документом), а відтак суд, при прийнятті рішення, не має ставити питання щодо неналежності розрахунку заборгованості лише за невідповідністю на його думку/думку сторони відповідача формі вираження такого розрахунку, оскільки об`єктивних законодавчих підстав для цього не передбачено. Цей розрахунок конкретизований та містить інформацію за усіма складовими, що забезпечує можливість перевірки такого розрахунку судом, та/або у разі незгоди - подання контррозрахунку відповідачем (якого ОСОБА_1 до суду надано не було).

Наведений Позивачем розрахунок заборгованості підтверджений квитанцією «EasyPay» до платіжної інструкції № 20050-1354-165157007 (ID операції: ) про перерахування коштів від 23.11.2024 р., за договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р. у розмірі 6000,00 грн., що становить суму тіла кредиту, від якої відповідно до умов підписаного ОСОБА_1 . Договору проводилось подальше нарахування процентів за користування кредитними коштами, а тому такий розрахунок заборгованості виступає належним та допустимим доказом.

Стосовно наявності належних доказів на підтвердження видачі кредиту представником позивача зазначено, що у своєму поясненні відповідач стверджує, що надані позивачем докази, як додатки до позовної заяви, не підтверджують факту видачі йому кредитних коштів.

Однак, із такими запереченнями не можливо погодитися з огляду на наступне. Квитанція EasyPay до платіжної інструкції № 20050-1354-165157007 (ID операції: ) про перерахування коштів від 23.11.2024 р., долучена позивачем, є достовірним доказом, оскільки містить усі необхідні реквізити, а саме: номер, дату здійснення операції, суму видачі коштів, призначення платежу із зазначенням фінансового номеру ОСОБА_1 , та скороченого рахунку отримувача, - і не може не враховуватись до уваги судом лише через наявність суб`єктивних заперечень зі сторони відповідача. Додатково інформація про картковий рахунок, дату та час перерахування коштів міститься у Розділі 11 Договору.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» співпрацює з ТОВ «Іннова Фінанс», як клієнтом, на підставі договору № 160523/1 від 16.05.2023 р. про надання послуг в системі EasyРау (небанківський оператор платіжних та фінансових сервісів в Україні), укладення якого передбачено ч. 1,2 ст. 29 Розділу 4 «Умови надання платіжних послуг» Закону України «Про платіжні послуги».

За цим Договором (№ 160523/1 від 16.05.2023 р.), зокрема відповідно до п.п. 1.1.-1.2. клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (Платежів) з використанням Реєстру виплат на користь Отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send. 1.2. Згідно п. 3.2.8 договору № 160523/1 від 16.05.2023 р. ТОВ «ФК» КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» надає ТОВ «Іннова Фінанс» у разі надходження запиту (на електронну пошту ФК та іншими каналами зв`язку) документ(и), що підтверджує(ють) здійснення переказу коштів (Платежу) отримувачу(ам). Основним напрямком діяльності ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» є надання населенню фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, що здійснюються за допомогою: програмно-технічних комплексів самообслуговування; платіжних терміналів; вебсайта: https://easypay.ua; мобільного застосунку: easypay та easywallet; систем дистанційного банківського обслуговування рахунків клієнтів. Перекази на користь Отримувачів здійснюється ФК за умови перерахування Клієнтом забезпечувального платежу на Рахунок ФК, в межах якого Клієнт отримує право направляти Реєстри виплат ФК з метою подальшого переказу Платежів. Суми Забезпечувального платежу перераховуються окремими платежами. Розмір Забезпечувального платежу самостійно визначаються Клієнтом, з розрахунку сум всіх очікуваних Платежів в звітному місяці. Тобто отримувач коштів, зазначений у квитанції EasyPay до платіжної інструкції № 20050-1354-165157007, це отримувач, на рахунок якого первісно надходять кошти у сумі розміру позики, а саме: як забезпечувальний платіж на рахунок ФК. Після опрацювання ці кошти вже перераховуються на картку позичальника (Відповідача), згідно із чим формується призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ "Іннова Фінанс"Поповнення картки Visa / MasterCard / НПС Простір НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ». ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» (далі - Фінансова установа), є небанківською фінансовою установою, що на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії (запис про видачу якої внесений Національним банком України до Державного реєстру фінансових установ). Відтак відповідно до п. 40 ч. 1 ст. 1 Розділу 1 «Загальні положення» Закону України «Про платіжні послуги» ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» - це небанківський надавач платіжних послуг - надавач платіжних послуг, що не є банком. До небанківських надавачів платіжних послуг для цілей цього Закону належать надавачі платіжних послуг, передбачені пунктами 2-7 частини першої статті 10 цього Закону. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про платіжні послуги» до надавачів платіжних послуг належать фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки в Україні створюються у формі акціонерного товариства або кооперативного банку.

Позивачем до позовної заяви долучено виписку з ЄДР, згідно якої вбачається, що «Іннова Фінанс» за своєю організаційно-правовою формою є Товариством з обмеженою відповідальністю, а не Акціонерним товариством, а тому застосовування норм, які регулюють банківську діяльність, під час дослідження доказів у справі буде не коректним.

ТОВ «Іннова Фінанс» є фінансовою установою - юридичною особою, метою створення якої є здійснення діяльності з надання фінансових послуг, і яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг на підставі відповідної ліцензії, виданої Регулятором (цей статус передбачено нормами ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії»). Також ТОВ «Іннова Фінанс» є небанківською фінансовою установою - страховик, кредитна спілка, фінансова компанія, ломбард (цей статус передбачено постановою правління НБУ «Про затвердження Положення про авторизацію надавачів фінансових послуг та умови здійснення ними діяльності з надання фінансових послуг»).

Документи, які підтверджують вищезазначений статус, а саме: скріншот з сайту Комплексної інформаційної системи Національного банку України; документи на підтвердження діяльності ТОВ «Іннова Фінанс», як фінансової установи, - позивачем долучено до позовної заяви.

ТОВ «Іннова Фінанс» не має обов`язку надавати повні реквізити банківської картки у зв`язку з тим, що відповідно до п. 64 Розділу 3 Постанови Правління НБУ № 164 від 29.07.2022 р. «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» (яка діяла на час укладення договору про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р.) - суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент чи його реквізити. Проте, відповідно до п. 2.1.6. Договору № 160523/1 від 16.05.2023 р., для перевірки правильності реквізитів, наданих Клієнту (ТОВ «Іннова Фінанс») Отримувачем (Позичальником) з метою наступного переказу коштів (платежів) на ці реквізити Отримувача (Позичальника), Позивач (Клієнт за договором від 16.05.2023 р. під час укладення Договору передає ТОВ «ФК «Контрактовий дім» реквізити картки Отримувача (Відповідача) із запитом ПІБ цього Отримувача (Відповідача). У порядку взаємодії з банком-еквайром, ФК надає Клієнту ПІБ Отримувача або повідомляє про відсутність цих даних, якщо такі дані відсутні, підтвердженням чого слугує інформація з Довідки про успішність здійснення перерахування коштів, як операції з використанням платіжного сервісу «EasyPay», виданою ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» (яку Позивач долучив до позовної заяви, із зазначенням найменування отримувача кредитних коштів). Позивачем станом на дату подачі позову до суду було надано усі документи, які він вважав за необхідне подати на обґрунтування позовних вимог, однак у зв`язку із виникненням необхідності подання додаткових доказів на підтвердження обставин справи, представник Товариства до відповіді на пояснення Відповідача долучає довідку про успішність здійснення перерахування коштів, як операції з використанням платіжного сервісу «EasyPay», із зазначенням найменування отримувача кредитних коштів у рамках проведення транзакції з перерахування коштів ОСОБА_1 за договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024.

Поняття доступу до рахунку визначено п. 9-1 ч. 1 ст. 1 Розділу 1 «Загальні положення» Закону України «Про платіжні послуги», яке полягає у тому, що це є можливістю отримання стороннім надавачем платіжних послуг визначеного користувачем обсягу інформації щодо рахунку та користувача такого рахунку, якою на вимогу та за згодою такого користувача має забезпечити надавач послуг з обслуговування рахунку з метою надання таким стороннім надавачем платіжних послуг такому користувачу послуг з ініціювання платіжної операції та/або з надання відомостей з рахунків. Така можливість забезпечується шляхом взаємодії інформаційних систем зазначених надавачів платіжних послуг. Номер картки, на яку було здійснено перерахування коштів за Договором, в особистому кабінеті Відповідач самостійно додав як таку, на яку бажає отримати кредитні кошти, і саме на цю картку № НОМЕР_1 , Відповідачем було отримано суму позики у розмірі - 6000,00 грн.

На підставі ч. 4 ст. 31 Розділу 4 «Умови надання платіжних послуг» Закону України «Про платіжні послуги» Після виконання платіжної операції надавач платіжних послуг платника зобов`язаний надати платнику у спосіб та в порядку, визначені договором, таку інформацію: 1) відомості, які дають змогу платнику ідентифікувати виконану платіжну операцію та інформацію про отримувача (за наявності технічної можливості); 2) суму платіжної операції у валюті рахунку платника та у валюті платіжної операції; 3) суму всіх комісійних винагород та зборів, що утримані з платника за виконання платіжної операції (за наявності технічної можливості розмір кожної комісійної винагороди зазначається окремо); 4) курс перерахунку іноземної валюти (якщо платнику надавалися послуги з виконання операцій з обміну іноземної валюти); 5) дату і час прийняття до виконання платіжної інструкції, дату валютування (у разі її зазначення). Враховуючи вищевикладене, зазначаємо, що надати електронний чек (квитанцію) з повним номером картки та П.І.Б. Відповідача не вбачається можливим.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. У разі розголошення банком відомостей, що становлять банківську таємницю, клієнт має право вимагати від банку відшкодування завданих збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини; 3) фінансово-економічний стан клієнтів. Пунктом 2 ч. 1 ст. 62 цього Закону встановлено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду.

Позивачем - ТОВ «Іннова Фінанс» з метою отримання інформації, зокрема про те, що банківська картка № НОМЕР_1 , на яку було здійснено перерахування кредитних коштів, дійсно належить відповідачу - ОСОБА_1 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська було направлено клопотання про витребування доказів у АТ «ТАСКОМБАНК» (, адреса: 01032, Україна, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30) інформацію (документи), а саме: - чи належить (належала раніше) платіжна картка за номером НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; - надати відомості про повний номер карти НОМЕР_1 , на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу EasyPay від 23.11.2024 р. у розмірі 6 000,00 грн. (ID операції: ; призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" Поповнення картки НОМЕР_4 , НОМЕР_2 »); - інформацію про рух коштів (виписку) по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 23.11.2024 р. по 30.11.2024 р. (тобто з моменту, під час якого було укладено договір про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р. та отримано кредитні кошти від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС»).

Клопотання позивача станом на дату подачі пояснення - розглянуто судом не було. В свою чергу, напрямком діяльності ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» є надання населенню фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, видача коштів здійснюється на вже відкритий картковий рахунок Позичальника банком надавачем послуг, тому відкриття окремого рахунку для видачі кредитних коштів Позикодавцем не проводиться.

ТОВ «Іннова Фінанс», як Позикодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу (Позичальнику) грошові кошти у розмірі 6000 грн. 00 коп., а обставини з цього приводу, на які сторона Відповідача посилається, як на підставу своїх заперечень у справі, не є доведеними що є безпосереднім порушенням обов`язку, передбаченого ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, оскільки стороною Відповідача не лише прямо не вказано на неотримання вищезазначених коштів, а й не долучено жодних банківських виписок на підтвердження того, що такого перерахування коштів не було, та/або не долучено доказів, що могли б слугувати підтвердженням вчинення щодо нього шахрайських дій у випадку, якщо ОСОБА_1 договір про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р. із ТОВ «Іннова Фінанс» не укладався. Належність наданих Позивачем доказів щодо видачі кредитних коштів підтверджується судовою практикою, зокрема постановами Миколаївського апеляційного суду від 05 березня 2025 року у справі № 487/10582/24 (провадження № 22-ц/812/447/25), та від 11 березня 2025 року у справі № 487/10471/24 (провадження № 22-ц/812/448/25), якими апеляційні скарги ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» було задоволено, а рішення судів першої інстанції про відмову у задоволенні позовів у зв`язку із відсутністю у справі первинних банківських документів на підтвердження видачі Відповідачеві кредитних коштів - скасовано. Відтак представник Позивача вважає доводи сторони Відповідача в цій частині безґрунтовними і такими, що фактичного належного підтвердження за собою не мають.

«Для практичної реалізації конституційної засади змагальності сторін законом гарантуються однакові можливості сторонам в усьому, що стосується їх прав, оскільки дійсна змагальність буде можлива лише за умови дотримання рівних можливостей у збиранні, наданні та дослідженні доказів. ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом» - такий висновок міститься зокрема у Постанові КЦС Верховного Суду від 11.12.2024 року у справі № 760/9533/22 (61-15917св23). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13). Стосовно заперечень Відповідача щодо розміру нарахованих процентів за Договором. ОСОБА_1 у своєму поясненні заперечує правомірність нарахування процентів, посилаючись на дію воєнного стану. Однак доводи Відповідача в цій частині не відповідають, як умовам укладеного ним Договору, так і положенням ЗУ «Про споживче кредитування», щодо нарахування відсотків.

Представник позивача звернув увагу суду, що укладений договір про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р., а саме його п. 2.6.1, передбачає відсоткову ставку 1% в день, яка застосовується в межах погодженого строку кредитування 360 днів, що відповідає вимогам ЗУ « Про споживче кредитування» та ніяким чином не порушує прав Відповідача. Крім того, жодним нормативно правовим актом станом на 23.11.2024 р. не обмежується право позикодавців нарахувати плату за користування позичальниками отриманих коштів у позику. Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 визначила, що за кредитним договором позичальник отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Отже, позичальник отримує «чужі» грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином суд розділяє поняття «проценти за користування кредитом» та «проценти за прострочення зобов`язання», перші з яких не є заходом цивільно-правової відповідальності боржника, а лише можливістю правомірно не сплачувати кошти протягом певного часу. Слід визначити, що договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р. передбачено проценти за користування наданими Позичальнику коштами, які нараховуються протягом строку кредитування за договором (360 днів), отже це не є заходом цивільно-правової відповідальності у розумінні ЦК України. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. «Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора» - йдеться у постанові КЦС ВС від 03.12.2024 № 487/6342/18 (61-2433св24). На доводи сторони Відповідача щодо несправедливого нарахування процентів позивач звернув увагу суду щодо несвоєчасності такої думки, оскільки укладення Договору - не є актом примусових дій з боку Товариства, а тільки добровільною згодою між Позичальником та Кредитодавцем, відтак - якщо ОСОБА_1 , як свідома дієздатна особа, укладаючи договір, вважав умови кредитування за Договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р. неправомірними, він міг відмовитись від підписання Договору та подальшого отримання від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» кредитних коштів. Аналогічне заключення міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду України від 02.02.2024 року у справі № 630/136/23: «Встановивши, що спірні кредитні договори підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивач на час укладення договорів не заявляв додаткових вимог щодо їх умов, не відкликав своєї згоди на їх укладення, за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договорів до кредитора не звертався, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання вказаних договорів недійсними». Здійснення Відповідачем сплати коштів за попередніми укладеними з ТОВ «Іннова Фінанс» договорами.

Із наданого відповідачем пояснення також вбачається, що останній помилково вважає, що ним була здійснена оплата за договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р. Водночас відповідач не визнає діяльність Позивача як фінансової установи законною, посилаючись на законодавчі положення які не існують, що відповідно, лише вказує на не бажання боржника виконувати своє зобов`язання за договором позики. Однак, разом із позовною заявою, Позивачем було долучено копії документів на підтвердження діяльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» як фінансової установи.

Тому наявні вищезгадані копії документів спростовують тези відповідача, стосовно невизнання діяльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС». Також на обґрунтування своїх тверджень ОСОБА_1 долучає квитанції про перерахування грошових коштів на загальну суму 14190 грн. на рахунок ТОВ «Іннова Фінанс». Долучені наступні квитанції: на суму 4091,02 грн. від 25.09.2024 року; на суму 8278,20 грн. від 22.11. 2024 року; на суму 1958,40 грн. від 27.10.2024 року; Представник позивача звернув увагу суду, що відповідно до квитанцій - перерахування коштів здійснювалось до укладення договору про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р. Таким чином, станом на дати здійснення оплати Відповідачем, зобов`язання за Договором № від 23.11.2024 р. ще не виникло. Оплата відповідно здійснювалась в рахунок погашення попередніх Договорів укладених із Позивачем, що спростовує доводи відповідача, про відсутність заборгованості у зв`язку із погашенням такої за Договором від 23.11.2024 року.

Відповідач надав пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України, де зазначив, що Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 листопада 2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС" (далі по тексту - "Позивач", або "Кредитодавець") і фізичною особою - ОСОБА_1 (далі по тексту - "Відповідач", або "Позичальник", або "Боржник"), було укладено Договір про надання грошових коштів у кредит № .

Відповідно до абзаців першого, другого частини першої статті 13 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» від 14.12.2021 року № 1953-ІХ (зі змінами) (надалі Закон) надавати фінансові послуги мають право фінансові установи та інші особи, які отримали відповідну ліцензію (ліцензії), крім випадків, передбачених частинами третьою - п`ятою цієї статті та спеціальними законами.

Ліцензія включає право здійснювати діяльність з надання однієї чи декількох фінансових послуг, зазначених у такій ліцензії, можливість надання яких передбачено законом для надавала фінансових послуг певного виду. Спеціальним законом може бути визначена необхідність отримання окремої ліцензії, яка включає право здійснювати діяльність з надання певної фінансової послуги.

У пункті 4 частини другої статті 13 Закону передбачено, що виключно фінансові установи на підставі відповідної ліцензії, виданої Регулятором, крім випадків, встановлених спеціальними законами, здійснюють такий вид діяльності з надання фінансових послуг: діяльність фінансової компанії відповідно до розділу VI цього Закону.

Згідно пункту 1 частини першої статті 29 розділу VI Закону фінансова компанія - це фінансова установа, яка на підставі відповідної ліцензії має право здійснювати діяльність з надання одного або декількох з таких видів фінансових послуг: 1) надання коштів та банківських металів у кредит: 2) надання гарантій; 3) факторинг; 4) фінансовий лізинг; 5) торгівля валютними цінностями; 6) фінансові платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунку та/або із здійснення еквайрингу платіжних інструментів.

У відповідності до частини п`ятої статті 13 Закону договір, яким передбачається надання фінансової послуги особою, яка на день укладення договору не має права надавати таку фінансову послугу відповідно до цього Закону та спеціальних законів, є нікчемним.

Стаття 215 Цивільного кодексу України визначає, що правочин, недійсність якого встановлена законом, є нікчемним. Це означає, що такий правочин не породжує жодних правових наслідків і його недійсність не потребує доведення в суді, на відміну від оспорюваних правочинів.

Отже, вказаний кредитний договір № є нікчемним в силу закону, що не потребує доведення в суді.

Видача ж, банківської ліцензії в Україні банківським установам здійснюється Національним банком України (НБУ) відповідно до іншого Закону, а саме: Закону України «Про банки і банківську діяльність» та не має відношення до видачі ліцензії фінансовим установам.

Крім того позивач долучив Витяг з Державного реєстру фінансових установ - документ, який підтверджує, що позивач є фінансовою установою. Ліцензія - це документ, який дає право фінансовій установі на здійснення певної діяльності на ринку фінансових послуг.

У зв`язку з відсутністю доказу того, що на день укладення договору позивач мав право надавати відповідну фінансову послугу з видачі кредиту, немає підстав для висновку, що договір укладено з дотриманням вимог Закону. Вказаними вимогами Закону встановлено видача ліцензії не банківським установам, а фінансовим установам, якою є позивач, а тому доводи позивача що він не повинен мати ліцензії, є хибними.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на недоведеність обставини щодо укладення договору в порядку, визначеному законом, вважаю, що не підлягають встановленню при ухваленні рішення суду обставини з приводу надання відповідачу кредиту, наявності заборгованості за кредитним договором.

При цьому, у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування позивачем кредитних коштів позичальнику відповідно до вимог ст.ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. Відтак позивачем не доведено, що позичальнику надано кредитні грошові кошти в строк, у розмірі та на умовах встановлених договором. Із виписки наданої банком не можливо встановити, хто саме переводив кошти.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості є безпідставними, не доведеними належними доказами, та такими, що не підлягають задоволенню. Вважає, що своїми діями та недоведеністю позовних вимог позивач порушує його право як споживача. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді від 07.05.2023 р. позовну заява було прийнято до розгляду, у справі відкрите провадження та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 03.07.2025 року заяву сторін задоволено, зобов`язано АТ «ТАСКОМБАНК» (, адреса: 01032, Україна, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30) надати: інформацію (документи), про рух коштів (виписку) по картковому рахунку відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві та додаткових поясненнях просив провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач також в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не пояснив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави.

Судом встановлено, 23 листопада 2024 р. між позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» і фізичною особою - ОСОБА_1 , було укладено договір про надання грошових коштів у позику № . Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа.

П. 2.1. договору визначено, що укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний Позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (в т.ч через месенджери). 2.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання Кредиту, проценти за користування Кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. 2.3. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 6000 гривень. 2.4. Тип кредиту - кредит. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні(в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту, сплати комісії за надання Кредиту та процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для Позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. 2.5.1. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених Договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Товариство, за наявності у нього всіх необхідних можливостей, засобів і ресурсів, в тому числі з урахуванням оцінки кредитоспроможності Позичальника, може направити Позичальнику пропозицію щодо продовження строку кредиту. Якщо Позичальник погоджується з запропонованими умовами продовження строку кредиту, Позичальнику в Особистому кабінеті, стає доступним до укладання правочину щодо зміни строку кредиту, за Договором. При цьому, Позичальник розуміє та погоджується, що направлення Товариством вказаних пропозицій Позичальнику є правом Товариства, а не обов`язком та залежить від можливостей Товариства та/або оцінки кредитоспроможності Позичальника. 2.6. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 2.6.1. Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору та становить: 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору. В цей період можливе використання Позичальником право користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою. 0.87% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше). 2.6.2. Знижена процентна ставка 0.7% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Позичальник 23.12.2024 року, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів Позичальник, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Згідно п. 2.7. договору - комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. Якщо в цьому пункті Договору значення розміру комісії за видачу Кредиту становить 0% (нуль процентів), це означає, що комісія за видачу Кредиту відсутня. 2.8. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. 2.9. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 2.9.1. За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 3195.29% річних. 2.9.2. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2528.36% річних. 2.10. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 2.10.1. За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 27096.00 грн. 2.10.2. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 26556.00 грн. 2.11. Денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за кредитом (споживчим кредитом): 2.11.1. Денна процентна ставка розраховується за формулою ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка за даним Договором; ЗВСК - загальні витрати за кредитом (споживчим кредитом) за даним Договором (п. 2.11.2. Договору); ЗРК - загальнии? розмір кредиту за даним Договором (п. 2.3. Договору); t - строк кредитування у днях (п. 2.5. Договору). 2.11.2. Загальні витрати за кредитом (споживчим кредитом) на дату укладення Договору складають: 2.11.2.1. За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 21096.00 грн. 2.11.2.2. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 20556.00 грн. 2.11.3. Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 2.11.3.1. За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 0.98%. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: ((ЗВСК п.2.11.2.1. Договору) 21096.00 грн. / (ЗРК п. 2.3. Договору) 6000грн.)) / (t п. 2.5. Договору) 360 днів ? 100% = 0.98% в день. 2.11.3.2. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0.96%. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: ((ЗВСК п.2.11.2.2. Договору) 20556.00 грн. / (ЗРК п. 2.3. Договору) 6000 грн.)) / (t п. 2.5. Договору) 360 днів ? 100% = 0.96% в день.

Як зазначено позивачем та з чим погоджується і суд, призначення розрахунку заборгованості виходить з його назви, тобто довідка розрахунок - це фактично актуалізована вибірка інформації про стан заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р.

Згідно розрахунку заборгованість - 6 000, грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; - 9 060, грн. 00 коп. - заборгованість за процентами (6000*1%*151); - 12 000 грн. 00 коп. - неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки; - 900 грн. 00 коп. - комісія за надання кредиту.

Нарахування та відображення розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у розрахунку відповідає умовам самого договору, з якого чітко вбачається погоджена відсоткова ставка кредитування, розмір тіла кредиту та всі інші істотні умови. Тому підстави не враховувати наданий позивачем розрахунок - відсутні.

Також, окрім процентів за користування позикою, відповідачу нарахована неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки у розмірі 12000,00 грн., нарахування якої згідно п. 7.5. Договору здійснюється Товариством з урахуванням обмежень встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів». Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за цим договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за цим договором.

Так ст. 28 ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено - у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". Пункт 6-1 - виключити;

Тобто за договорами, укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань.

Позивач надав свою безвідкличну згоду на те, що сума неповерненого кредиту, не сплачених процентів, неустойки та інших нарахувань може бути примусово стягнута через суд загальної юрисдикції відповідно до п. 10.23 договору.

Квитанцією EasyPay до платіжної інструкції № 20050-1354-165157007 (ID операції: ) від 23.11.2024 р. підтверджено перерахування позивачем відповідачеві коштів за умовами кредитного договору.

Дана квитанція, на переконання суду, є достовірним доказом виконання кредитодавцем умов кредитного договору № від 23 листопада 2024 р. з надання грошових коштів відповідачу ОСОБА_1 , оскільки дійсно містить усі необхідні реквізити, а саме: номер, дату здійснення операції, суму видачі коштів, призначення платежу із зазначенням фінансового номеру ОСОБА_1 , та скороченого рахунку отримувача. Додатково інформація про картковий рахунок, дату та час перерахування коштів міститься у Розділі 11 Договору.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» співпрацює з ТОВ «Іннова Фінанс», як клієнтом, на підставі договору № 160523/1 від 16.05.2023 р. про надання послуг в системі EasyРау (небанківський оператор платіжних та фінансових сервісів в Україні), укладення якого передбачено ч. 1,2 ст. 29 Розділу 4 «Умови надання платіжних послуг» Закону України «Про платіжні послуги».

За цим Договором (№ 160523/1 від 16.05.2023 р.), зокрема відповідно до п.п. 1.1.-1.2. клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (Платежів) з використанням Реєстру виплат на користь Отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send. 1.2. Згідно п. 3.2.8 договору № 160523/1 від 16.05.2023 р. ТОВ «ФК» КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» надає ТОВ «Іннова Фінанс» у разі надходження запиту (на електронну пошту ФК та іншими каналами зв`язку) документ(и), що підтверджує(ють) здійснення переказу коштів (Платежу) отримувачу(ам). Основним напрямком діяльності ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» є надання населенню фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, що здійснюються за допомогою: програмно-технічних комплексів самообслуговування; платіжних терміналів; вебсайта: https://easypay.ua; мобільного застосунку: easypay та easywallet; систем дистанційного банківського обслуговування рахунків клієнтів. Перекази на користь Отримувачів здійснюється ФК за умови перерахування Клієнтом забезпечувального платежу на Рахунок ФК, в межах якого Клієнт отримує право направляти Реєстри виплат ФК з метою подальшого переказу Платежів. Суми Забезпечувального платежу перераховуються окремими платежами. Розмір Забезпечувального платежу самостійно визначаються Клієнтом, з розрахунку сум всіх очікуваних Платежів в звітному місяці.

Тобто отримувач коштів, зазначений у квитанції EasyPay до платіжної інструкції № 20050-1354-165157007, це отримувач, на рахунок якого первісно надходять кошти у сумі розміру позики, а саме: як забезпечувальний платіж на рахунок ФК. Після опрацювання ці кошти вже перераховуються на картку позичальника, згідно із чим формується призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ "Іннова Фінанс"Поповнення картки Visa / MasterCard / НПС Простір НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ». ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», є небанківською фінансовою установою, що на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії.

Відтак відповідно до п. 40 ч. 1 ст. 1 Розділу 1 «Загальні положення» Закону України «Про платіжні послуги» ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» - це небанківський надавач платіжних послуг - надавач платіжних послуг, що не є банком. До небанківських надавачів платіжних послуг для цілей цього Закону належать надавачі платіжних послуг, передбачені пунктами 2-7 частини першої статті 10 цього Закону. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про платіжні послуги» до надавачів платіжних послуг належать фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг.

Договір про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р., а саме його п. 2.6.1, передбачає відсоткову ставку 1% в день, яка застосовується в межах погодженого строку кредитування 360 днів, що відповідає вимогам ЗУ « Про споживче кредитування». Як зазначено позивачем, слід розрізняти поняття «проценти за користування кредитом» та «проценти за прострочення зобов`язання». Поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора». Укладення договору № від 23.11.2024 р. не є актом примусових дій з боку позивача, а тільки добровільною згодою між Позичальником та Кредитодавцем, відтак - якщо ОСОБА_1 , як свідома дієздатна особа, укладаючи договір, вважав умови кредитування за Договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р. неправомірними, він міг відмовитись від підписання Договору та подальшого отримання від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» кредитних коштів. Відтак у суду немає підстав вважати неправомірним нарахування позивачем відсотків за користування кредитом.

Також суд погоджується з доводами позивача, а саме з тим, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки в Україні створюються у формі акціонерного товариства або кооперативного банку.

Позивачем до позовної заяви долучено виписку з ЄДР, згідно якої вбачається, що «Іннова Фінанс» за своєю організаційно-правовою формою є Товариством з обмеженою відповідальністю, а не Акціонерним товариством, а тому застосовування норм, які регулюють банківську діяльність, під час дослідження доказів у справі буде не коректним.

ТОВ «Іннова Фінанс» є фінансовою установою - юридичною особою, метою створення якої є здійснення діяльності з надання фінансових послуг, і яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг на підставі відповідної ліцензії, виданої Регулятором (цей статус передбачено нормами ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії»). Також ТОВ «Іннова Фінанс» є небанківською фінансовою установою - страховик, кредитна спілка, фінансова компанія, ломбард (цей статус передбачено постановою правління НБУ «Про затвердження Положення про авторизацію надавачів фінансових послуг та умови здійснення ними діяльності з надання фінансових послуг»).

Документи, які підтверджують вищезазначений статус, а саме: скріншот з сайту Комплексної інформаційної системи Національного банку України; документи на підтвердження діяльності ТОВ «Іннова Фінанс», як фінансової установи, - позивачем долучено до позовної заяви.

Також на вимогу суду, згідно ухвали про витребування інформації від 03.07.2025 року, АТ «ТАСКОМБАНК» повідомив суд, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в АТ «ТАСКОМБАНК» оформлено віртуальну банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , яка існує в цифровій формі, повний номер зазначеної в Ухвалі банківської платіжної картки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - 134726. 23.11.2024 на вказану картку відповідача було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу у розмірі 6000,00 гривень (шість тисяч грн. 00 коп.) на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) № НОМЕР_5 в гривнях, операції по якому можуть здійснюватись за допомогою платіжної картки № НОМЕР_6 . Інформацію про рух коштів по вищезазначеному рахунку долучено до відповіді у у вигляді виписки по рахунку НОМЕР_5 у гривнях за період з 23.11.2024 по 30.11.2024.

Таким чином достовірно підтверджено факт перерахування ТОВ «Іннова Фінанс» ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок виконання кредитного договору № від 23.11.2024 р.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р. становить: 6 000,00 грн. (тіло кредиту) + 9 060,00 грн. (проценти) + 12 000,00 грн. (неустойка)+900,00 (комісія) = 27 960, 00 грн.

Проведений стороною позивача розрахунок приймається судом за належний, який відповідає формі вираження є конкретизований та містить інформацію за усіма складовими, що забезпечує можливість перевірки такого розрахунку.

Контррозрахунку відповідачем ОСОБА_1 до суду надано не було.

В підтвердження укладення договору позики між кредитодавцем та позичальником також свідчать пояснення відповідача в частині часткової оплати ним за договором про надання грошових коштів у позику № від 23.11.2024 р. Згідно наданих ОСОБА_1 квитанцій про перерахування грошових коштів на загальну суму 14190 грн. на рахунок ТОВ «Іннова Фінанс» від 25.09.2024 року, від 22.11.2024 року та від 27.10.2024 року, які хоча і свідчать про сплату ним за договором позики, але станом на дати здійснення оплати відповідачем, зобов`язання за договором № від 23.11.2024 р. ще не виникло. Проте оплата відповідно здійснювалась в рахунок погашення попередніх договорів укладених із позивачем, що побічно спростовує доводи відповідача, про відсутність законної можливості у позивача займатися діяльністю з видачі кредитів та свідчить про не вперше укладання договору позики відповідача з позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18) зазначено, що «положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню».

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що «з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів».

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що договір № від 23.11.2024 р. підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим він акцептував пропозицію позивача та уклав кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № , який був укладений 23.11.2024 р. між ним та позивачем в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 207, 526, 527, 530, 610, 611, 626, 628, 634, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст.2, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (ел. пошта , адреса м. Київ, вул. Болсуновська, 8, поверх 9, 01104, ) заборгованість за кредитним договором № від 23.11.2024 р. у розмірі 27960 (двадцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс», ел. пошта , адреса м. Київ, вул. Болсуновська, 8, поверх 9, 01104, .

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя: Т.В. Нестеренко