Провадження № 2/537/868/2025
Справа № 537/1349/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючої судді - Мурашової Н.В.,

за участі секретаря - Дьяченко В.Ю.,

представника позивача - адвоката Копичка С.І.,

представника відповідача - адвоката Ковальчука О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Кременчук в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

у с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог.

03.03.2025 року ТОВ «Коллект центр», як правонаступник ТОВ «Мілоан», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість станом на день подання позову за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року, укладеним ТОВ «Мілоан» з ОСОБА_1 , в розмірі 18259,92 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 3922,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 14337,92 грн., а також судові витрати на судовий збір - 2422,00 грн., на правову допомогу - 9000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 23.09.2021 року кредитодавець ТОВ «Мілоан» з позичальником ОСОБА_1 уклали Договір про споживчий кредит №102201847, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 5000 грн. шляхом переказу на зазначений позичальником картковий рахунок, на строк кредитування 30 днів, а позичальник зобов`язався по закінченню строку кредитування повернути кредит з відсотками за користування кредитом та виконати інші обов`язки, визначені у договорі. За умовами п.1.5.2 Договору, проценти за користування кредитом - 15 грн., що нараховуються у строк визначений п.1.3 (30 днів) за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Разом з тим, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним (п.1.6. Договору). За п.2.3.1.1 Договору, позичальник може збільшити строк кредитування на пільгових умовах при виконанні ним вимог розділу 6 Правил. За п.2.3.1.2 Договору, Позичальник може збільшити строк кредитування на стандартних умовах на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування на стандартних (базових) умовах відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом , загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.

За п.4.2. Договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, Кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6. Договору - як проценти за порушення грошового зобов`язання, на підставі ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова Договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6. Договору.

Відповідно до п.6.1., цей Договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний, зокрема, через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Підписанням цього договору в електронному вигляді відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма його істотними умовами.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду-підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на якому в подальшому Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором.

Отже між Кредитодавцем ТОВ «Мілоан» та позичальником ОСОБА_1 був укладений в електронній формі Договір про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року з дотриманням вимог ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ЗУ «Про електронну комерцію».

Таким чином з дотриманням вимог ст. 1054, ст.1055 ЦК Позикодавець ТОВ «Мілоан» виконав свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит, перерахував позичальнику ОСОБА_1 на її банківську картку грошові кошти в розмірі 5000 грн. Проте позичальник ОСОБА_1 не виконала в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ст.512, ст.514, ст.516 ЦК України, 10.02.2022 року ТОВ «Мілоан» з ТОВ «Вердикт Капітал» уклали Договір факторінгу №10-02/2022-50, за умовами якого первісний кредитор ТОВ «Мілоан» відступив на користь нового кредитора ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги з ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року.

10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» з ТОВ «Коллект центр» уклали Договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт капітал» відступив на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги з ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року.

Таким чином ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року, за яким розмір заборгованості станом на день подання позову становить 18259,92 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 3922,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 14337,92 грн., що відповідно до ст.ст.1050, 1049, 1054, 525, 526, 610, 611, 615, 1077, 1078, 512-516 ЦК України підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь нового кредитора ТОВ «Коллект Центр».

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконує добровільно своїх зобов`язань за Договором кредиту, тому ТОВ «Коллект центр» звернувся за захистом своїх прав до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Договором про споживчий кредит в розмірі 18259,92 грн. У зв`язку з чим позивач поніс судові витрати, які позивач ТОВ «Коллект центр» теж стягнути з ОСОБА_1 на його користь, а саме витрати на судовий збір - 2422,00 грн., витрати на правову допомогу - 9000,00 грн., які надав йому ФОП ОСОБА_2 .

Відзив на позов від відповідача ОСОБА_1

02.04.2025 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 , поданий її представником адвокатом Ковальчуком О.М., в якому просили відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування відзиву зазначено, що 1) поданий суду Договір про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року не підписаний ОСОБА_1 , на ньому відсутні її підписи як на папері, так і в електронному вигляді. Також зі сторони кредитодавця договір підписано аналогом комп`ютерного відтворення власноручного підпису, що неприпустимо з огляду на твердження, що договір є електронним, оскільки таким чином порушено порядок електронного документу, бо зі сторони кредитодавця електронний договір мав бути підписаний уповноваженою особою за допомогою кваліфікованого електронного підпису, інакше вбачається відсутність автентифікації уповноваженої особи, що представляє сторону кредитора. Отже не доведено факт укладення ОСОБА_1 спірного Договору, оскільки він не був підписаний з дотриманням вимог ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» (статті 1, 7, 26), ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», ЗУ «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», щоб це давало можливість установити відсутність втручань до змісту такого електронного документу, встановити ідентичність паперової копії документу або іншої форми його візуального відтворення оригіналу електронного документу. Суду не був поданий оригінал електронного документу, а його копія ставиться під сумнів відповідачем. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 2.01.2021 року у справі №922/51/20, суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) елктронного доказу, якщо оригінал електронного доказу не був поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Разом з тим, за змістом так званого Договору про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року, а саме п.1.1. - п.1.5., розмір кредиту становив 5000 грн., строк кредитування - 30 днів з 23.09.2021 року по 23.10.2021 року. Сума до повернення 5015 грн. А тому є безпідставними позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованості за Договором про споживчий кредит в розмірі 18259,92 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 3922 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 14337,92 грн. Нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строків кредитування має припинитися, що відповідає ч.2 ст.1050 ЦК, а також правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12, у постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16. А відсотки за користування кредитом (ст.1054, ст.10561, ст.1048 ЦК) не можуть ототожнюватися з відсотками за невиконання грошового зобов`язання (ч.2 ст.625 ЦК України) чи з неустойкою (ст.549 ЦК України). Для оцінки позовних вимог суд має надати тлумачення умов договору, з врахуванням приципу contra proferentem, тобто слова договору мають тлумачитися проти того, хто його написав.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором є недопустимим доказом, оскільки розрахунок відсотків за користування кредитом виконаний поза межами строку дії кредитного договору, що визнає сам позивач, оскільки він виконаний самим позивачем, й у ньому відсотки за користування кредитом в ньому нараховані поза межами строку кредитування. Не вчинення позичальником дій, направлених на продовження строку кредитування, є підставою для визнання незаконним нарахування відсотків поза межами строку кредитування, погодженого сторонами. Якщо умови Кредитного договору містять умови щодо пролонгації без згоди позичальника, то вони є суперечливими. Оскільки в п.1.3., 1.4. Договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом до 23.10.2021 року, але не вказано іншої умови, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому договором. Тому відсутність доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, зміну дати повернення всієї суми кредиту, розміру відсотків і комісії - матеріали справи не містять.

У Договір про споживче кредитування були внесені несправедливі умови, що суперечать вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме, що всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, є умови договору про установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, якщо відповідач не висловить відповідного наміру, або нечіткі та двозначні формулювання положень договору, що мають тлумачитися на користь споживача.

Позивач ТОВ «Коллект центр» не набув права нового кредитора за Договором №102201847 від 23.09.2021 року, оскільки не подав суду докази сплати грошових коштів попередньому кредитору на виконання укладеного Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, йому не передали оригінал Договору про споживче кредитування №102201847 від 23.09.2021 року, докази на підтвердження виконання своїх зобов`язань за цим договором первісним кредитором - первісні документи про перерахування за Договором кредитних коштів в сумі 5000 грн. відповідачу ОСОБА_1 .

Безпідставність позову виключає стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат судовий збір та на правову домогу. До речі, суду не подано доказів понесення позивачем витрат саме на професійну правничу допомогу адвоката.

За таких обставин просили відмовити в задоволення позову ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про споживче кредитування.

Відповідь на відзив, поданий позивачем ТОВ «Коллект Центр».

11.03.2024 року позивач ТОВ «Коллект Центр» подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що Договір про надання споживчого кредиту №102201847 від 23.09.2021 року був укладений ТОВ "Мілоан" з ОСОБА_1 з дотриманням вимог закону ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». Електронна ідентифікація ОСОБА_1 була проведена в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі при вході в особистий кабінет, при введенні коду, направленого на номер мобільного телефону позичальника. ОСОБА_1 належним чином підписала Договір одноразовим електронним ідентифікатором, а тому її твердження про обратне - є неправдивими. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Отже ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року у письмовій фрмі, в електронному виді, відповідно до вимог ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію». При укладенні договору сторони домовилися щодо усіх істотних умов, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати процентів за Договором, строку кредитування, можливості продовження (пролонгації) строку кредитування, які суд має оцінити з огляду на презумпцію правомірності правочину (ст.204 ЦК України). Позичальник ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами договору, своїм підписом підтверджила їх погодження та прийняття, навіть частково виконала свої зобов`язання за договором, що теж свідчить про прийняття умов договору, який укладений на реальне настання правових наслідків. Грошові кошти у кредит за цим Договором були перераховані ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , зазначений нею при укладенні Договору, що підтверджено листом ТОВ «Елаєнс» від 19.12.2023 року, відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 року у справі №910/5226/17. Отже твердження відповідача про те, що вона не отримала кредитні кошти - не відповідають фактичним обставинам справи, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Щодо переходу прав вимоги до нового кредитора.

Згідно з Договором факторінгу №10-02/2022-50 від 10.02.2022 року, ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за договором №102201847 від 23.09.2021 року, відповідно до п.6.1.4 якого права вимоги переходять до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. До позову подано докази сплати грошових коштів Клієнтом Фактору, а також Акт прийому-передачі реєстру боржників та сам реєстр боржників.

Згідно з Договором №10-01/2023 року від 10.01.2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги до ОСОБА_1 за договором №102201847 від 23.09.2021 року, відповідно до п.5.2 вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набуті новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників в друкованому виді. У п. 7.2. Договору встановлено, що ціна договору сплачується новим кредитором протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору. В матеріалах справи наявний підписаний сторонами акт прийому-передачі Реєстру Бордників та сам Реєстр Боржників, є акт зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджує факт здійснення розрахунків за цим Договором. Таким чином доведено допустимими доказами перехід від первісного кредитора на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року

Повідомлення боржника про відступлення права вимоги здійснювалося первісним кредитором, відповідно до умов укладеного договору. Відповідно до правової позиції Верховного суду у постанові від 29.05.2018 року у справі №91014716/17, неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні не має наслідку недійсності правочину про заміну кредитора, лише тягне ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема наведених у ч.2 ст.516, ч.2 ст.518 ЦК України.

Щодо розрахунку заборгованості.

У поданому суду розрахунку заборгованості, виконаного первісним кредитором ТОВ «Мілоа» та фактором ТОВ «Вердикт капітал», однозначно вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, розрахована до умов Договору кредиту, а також період нарахування. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 07.06.2023 року у справі №234/3840/15, невизнання (незгода) з розрахунком позивача не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляла його можливості на підтвердження своїх доводів надати свій «Контррозрахунок», в якому доведено з первісними документами виконання своїх зобов`язань, в тому числі неправильного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, хоч арифметичні рохрахунки.

Відповідно до умов п.2.2.2. Договору про споживчий кредит, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється кредитодавцем з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахування особливостей п.2.2.3. Договору. Відповідно до п.2.2.3 Договору, проценти нараховуються за стандартною базовою процентною ставкою, що визначена п.1.6 Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних програм, визначена процентна ставка п.1.5.2 Договору процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного у п.1.3 Договору (30 днів) запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну базову ставку, встановлену у п.1.6 Договору. Оскільки визначена у п.1.5.2 Договору прцентна ставка є нижчою від стандартної базавої ставки, то після завершення первісного строку кредитування (з пролонгацією на пільгових умовах), в разі продовження Позичальником користування кредитними коштами, строк кредитування продовжується (пролонговується) на стандартних умовах, згідно п.2.3.1.2 Договору, коли продовжують нараховуватися проценти за користування кредитом за стандартною (базовою) ставкою згідно з п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною, й за п.1.6 Договору становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

У разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за договором позичальником, за вимогами п.4.2. Договору та ч.2 ст.625 ЦК України, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування з урахуванням усіх пролонгацій, має право за порушення виконання грошового зобов`язання нарахувати проценти в розмірі, що дорівнює стандартній (базовій) ставці, передбаченої у п.1.6 Договору.

Відповідно до п.2.3.1.1 Договору, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, зокрема, сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості за кредитом. Також у п.2.3.1.2 Договору сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується на стандартних (базових) умовах максимально на 60 днів, у разі прдовження Позичальником користування кредитними коштами (наявності непогашеної заборгованості), а таке продовження не потребує додаткових дій ані від Кредитора, ані від Позичальника. Таким чином Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням Договору Позичальник погодився на вказані умови. Отже Позичальником було надано згоду на пролонгацію Договору у разі наявності заборгованості - п.2.3.1.2 Договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач неодноразово продовжував строк кредитування на підставі п.2.3.2 «а» Договору шляхом сплати відповідних сум, вказаних у розділі 6 Правил. А також, строк кредитування автоматично продовжувався за умови продовження Позичальником користування кредитними коштами (наявності заборгованості) на підставі п.2.3.1.2, п.2.3.2 «б» Договору. Відповідно до правової позиції ВС у постанові від 12.04.2022 року у справі №756/6038/20, незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства.

А тому відповідно до вимог ст.ст. 1048, 627, 615, 526, 625, 525 ЦК України, суд має стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року в розмірі 18259,92 грн.

Щодо судових витрат.

Відповідач та його представник не навели неспівмірність витрат на правову допомогу, які заявлені до відшкодування у позові, із складністю справи. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові по справам №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження їх обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично оплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові по справам №910/1287/19, №755/9215/15-ц, №922/1964/21, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

За таких обставин, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заперечення на відповідь на відзив, подані представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Ковальчуком О.М.

01.05.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ковальчук О.М. подав заперечення на відповідь на відзив, які за змістом аналогічні відзиву на позов.

Рух справи.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.58).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.05.2025 року за клопотанням представника позивача та представника відповідача постановлено витребувати докази.

Обставини справи, установлені судом. Мотиви ухваленого рішення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши подані суду докази, суд встановив наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Згідно ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо укладення Договору кредиту.

23.09.2021 року Кредитодавець ТОВ «Мілоан» та Позичальник ОСОБА_1 уклали Договір про споживчий кредит №102201847, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений строк. За п.1.2 Договору, сума (загальний розмір) кредиту - 5000 грн. За п.1.3 Договору, Кредит надається строком на 30 днів з 23.09.2021 року (строк кредитування). За п.1.4 Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 23.10.2021 року. За п.1.5 Договору, загальні витрати Позичальник за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 15,00 грн. в грошовому виразі та 4% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 .Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 5015,00 грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущенням, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені і цьому Договорі, зокрема, Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний у п.1.4. Договору. За п.1.5.2 Договору, Проценти за користування кредитом: 15 грн., які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За п.1.6 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За п.1.7 Договору, Тип процентної ставки: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2., п.2.3. цього Договору.

У розділі 2 наведені Умови виконання договору.

Так, за п.2.1. Договору, кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.

За п.2.2. Договору, плата за кредитом: п.2.2.1 - Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених у п.1.5.1-1.5.2 Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3. Договору; п.2.2.2 - нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3. Договору; п.2.2.3 Договору - проценти нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, що визначена у п.1.6 Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами визначена в п.1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного у п.1.3., запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6. Якщо визначена п.1.5.2. процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно з п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою у п.1.6 та процентною ставкою, визначеною у п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.

У п.2.3. Договору визначені умови пролонгації строку кредитування. Так, за п.2.3.1 продовження вказаного у п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах кредитування.

Відповідно до п.2.3.1.1, Пролонгація на пільгових умовах: Позивачльник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови що Кредитодавцем надана така можливість відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на його веб-сайті https:tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування у днях - максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту у відсотках поточного залишку кредиту, відповідно 3 дні - 3%, 7 днів - 5%, 15 днів - 10%. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою, визначеною у п.1.5.2 Договору.

Відповідно до п.2.3.1.2 Договору, Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою за п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

За п.2.3.2, розділ 2.3. Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальних обставин щодо яких невідомо настануть вони чи ні, відповідно до п. 212 ЦК України, і які полягають у: а) здійсненні платежів Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах згідно з п.2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил, б) продовження користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2 Договору. Після настання визначених у п.п. «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно з п.1.3., термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4., змінюється пропорційно строку пролонгації.

Відповідно до п.2.4.1 Договору, Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну визначеного у п. 1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.

За п.2.4.2. Договору, у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. Договору або у дату завершення періоду пролонгацій. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування, визначеного згідно з п.1.3 та п.2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п.3.2.5 Договору.

У розділі 4 установлено відповідальність сторін за невиконання умов цього Договору.

Зокрема, відповідно до п.4.2 Договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою у п.1.6 Договору як проценти за порушення грошового зобов`язання, передбачені ст.625 ЦК України.

У розділі 6 установлено порядок укладення цього Договору.

Так, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника Проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використвує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери аба у sms-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер НОМЕР_2 . Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного договору, Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому, та підтверджує, що він ознайомлений з їх змістом.

Додатком №1 до Договору №102201847 від 23.09.2021 року установлено графік платежів, на виконання первісного строку кредитування. А саме 23.09.2021 року видано кредит в розмірі 5000 грн. Через 30 днів 23.10.2021 року позичальник мала повернути 5015 грн, з яких тіло кредиту 5000 грн. та відсотки за користування кредитом 15 грн.

Додатком №2 до Договору №102201847 від 23.09.2021 року є Паспорт споживчого кредиту, умови якого повторюють умови самого Договору.

В цілому вказані документи мають єдину нумерацію з 1 по 12 арк., в кінці яких зазначено, що вони підписані від Кредитодавця електронним підписом ОСОБА_3 , від споживача «(електронний підпис одноразовим ідентифікатором)».

У Договорі кредиту Позичальник ОСОБА_1 зазначила свій номер мобільного телефону НОМЕР_3 .

Для укладання вищевказаного електронного кредитного договору сторони вчинили наступні дії в ІТС Товариства та поза нею, що підтверджується наданою первісним кредитором ТОВ «Мілоан» Хронологією дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину №102201847 від 23.09.2021 року та наданими вказаними в ній документами, інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину, анкетою заявою на кредит, довідкою про ідентифікацію позичальника ТОВ «Мілоан»:

23.09.2021 року з 09:31:25 год. по 09:41:25 год. - заповнення заяви. Введення позичальником даних по заяві. Заяву відправлено позичальником на розгляд.

23.09.2021 року з 09:41:25 год. по 09:41:26 год. - автоматична перевірка по заяві; Заяву передано на етап додавання картки. Клієнту відправлено е-mail з проханням додати картку на сайті.

23.09.2021 року з 09:41:26 год. по 11:22:53 год. - додавання картки. Заяву відправлено позичальником на розгляд,

23.09.2021 року з 11:22:53 год. по 11:25:47 год. - автоматична перевірка по заяві, перевірка позичальника у БКІ, скорингова оцінка позичальника, перевірка у позичальника у БКІ, скорингова оцінка позичальника;

23.09.2021 року з 11:25:47 год. по 11:35:42 год. - підтвердження зміни умов. Пропозиція позичальнику інших умов. Клієнту відправлено sms-повідомлення з пропозицією інших умов кредитування. Прийняття позичальником пропозиції інших умов кредитування.

23.09.2021 року з 11:35:42 год. по 11:35:58 год. - обробка. Створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) в особистому кабінеті позичальника. Позичальнику відправлено sms-повідомлення про погодження кредиту та необхідність підписати акцепт на сайті. Позичальнику відправлено sms-повідомленняз ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору ,

23.09.2021 року з 11:35:58 год. по 11:37:04 год. - підписання договору. Позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт).

23.09.2021 року 11:37:04 год. - обробка. Друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника. Кредитні кошти перераховано на картку Позичальника.

Відповідно до довідки АТ «Укрсиббанк» на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 (№ НОМЕР_4 ). Фінансовий номер телефону НОМЕР_3 , що фігурував в її анкетних даних до 17.11.2021 року. 23.09.2025 року на картковий рахунок ОСОБА_1 було зараховано 5000 грн., що також підтверджується і наданою банком випискою по карткому рахунку останньої.

Довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 12.12.2024 року, якою підтверджено, що на підставі договору №40484607_26/10/18-2 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ накартку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, підтвердили успішність проведення платежу в системі: номер в системі FONDY: 446604084. Дата проведення платежу: 23.09.2021 року. Призначення платежу: кошти згідно договору 102201847. Сума платежу: 5000 грн. Платіжний метод: MASTERCARD. Номер картки: НОМЕР_1 . Банк картки отримувача: UKRSIBBANK.

Зі змісту оскаржуваного кредитного договору №102201847 від 23.09.2021 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів та умови пролонгації такого строку, розмір процентів, умови кредитування. Крім того, з п. 5.1 Кредитного договору вбачається, що позичальник підтверджує, що до підписання Договору ознайомився з усіма умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього Договору. Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту Договору (індивідуальної частини), правил та іншої інформації розміщеної на сайті товариства, зокрема в розділі «Документи» про відомості (інформацію) вказані в ч.1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п. 6.5 Договору сторонами узгоджено, що цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Позичальник ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

З матеріалів справи вбачається, що для укладення договору в електронному вигляді на отримання кредиту ОСОБА_1 вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема номери мобільного телефонів, дату народження, паспортні дані, сімейний стан, місце проживання, реєстрації, працевлаштування із зазначенням місця роботи, а також номеру належної їй банківської картки. При цьому зазначений ОСОБА_1 при укладенні Договору кредиту номер телефону НОМЕР_3 та адреса електронної пошти відповідали тим, що вона зазначала у цей же період для АТ «Укрсиббанк».

Отже укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідача ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, твердження її представника з приводу того, що відповідач не підписувала кредитний договір спростовані матеріалами справи. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою «логіну» особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а відповідно і відповідачу не були би перераховані грошові кошти на її картковий рахунок у АТ «Укрсиббанк».

Як встановлено ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч.1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Також, відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частиною 8 даної статті встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, зокрема заповненням формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Крім того, ОСОБА_1 не звертався до правоохоронних органів з повідомленням про викрадення її мобільного телефону та кредитних карток АТ «Укрсиббанк», а також не повідомляла банк про незаконний рух коштів на її рахунку чи використання коштів іншими особами. Навпаки, як стверджувалося позивачем, ОСОБА_1 8 разів виконала часткове погашення заборгованості за кредитним договором, й цей факт не заперечувався в судовому засіданні представником відповідача.

Отже, дії ТОВ «Мілоан» під час вчинення даного електронного правочину, відповідають Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Встановлені судом обставини, спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що укладений між нею та ТОВ «Мілоан» кредитний договір є нікчемним, оскільки вона фактично оформила даний договір відповідно до визначеної правилами процедури, здійснила його підписання із застосуванням одноразового ідентифікатора та отримала грошові кошти в кредит.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона не підписувала кредитного договору, не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на неналежну форму оспорюваного правочину, через відсутність її підпису на Договорі спростовується з огляду на приписи статті 12 наведеного Закону «Про електронну комерцію», де визначено поняття «підпис у сфері електронної комерції»; та за змістом якого якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають правовій позицій Верховного Суду в постанові від 08.08.2022 року по справі №234/7298/20, провадження № 61-2902св21, в якій надано оцінку укладенню та підписанню аналогічного кредитного договору ТОВ «Мілоан».

Також Верховний Суд у постанові від 14.06.2022 у справі №757/40395/20 підтвердив, що укладення кредитного договору через особистий кабінет із підтвердженням за допомогою смс-коду відповідає вимогам письмової форми правочину.

У іншій постанові від 12.01.2021 року по справі №524/5556/19 Верховний Суд дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є … комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено …».

Щодо правонаступництва позивача прав первісного кредитора за договором кредиту.

Зі змісту розділу 3 кредитного договору №102201847 від 23.09.2021 року, укладеного кредитодавцем ТОМ «Мілоан» з позичальником ОСОБА_1 вбачається, що кредитодавець має право відсутити право вимоги новому кредитору.

10.02.2022 року Клієнт ТОВ «Мілоан» та Фактор ТОВ «Вердикт капитал» уклали Договір факторінгу №10-02/2022-50, за умовами якого сторони домовились, що Клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 50173520,95 грн., а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування, в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що налужить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між Клієнтом і Боржниками. Фактор набуває право на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми сплаченої Фактором Клієнтові. З дати відступлення прав вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів, комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів фінансових послуг (п.2.3). За цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, Право вимоги за якими передається (п.2.4). Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі, але не раніше оплати повного фінансування Фактором придбаного у Клієнта Права вимоги в порядку та на умовах, передбачених цим Договором (п.2.5). Право вимоги переходить до Фактора після здійснення повної оплати фінансування, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого права вимоги (п.6.1.4.). Сторони домовились, що розмір фінансування за Реєстром Боржників складає 2043656,38 грн. (а.с. 35-37).

Платіжним дорученням № від 11.02.2022 року підтверджено, що ТОВ «Вердикт Капітал» сплатив ТОВ «Мілоан» 2043656,38 грн. з призначенням платежу - оплата лоту згідно договору факторингу №10-02/2022-50 від 10.02.2022 року. (а.с.38).

Згідно з додатком №3 до договору Факторіну №10-02/2022-50 від 10.02.2022 року - Реєстру Боржників, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги з ОСОБА_1 за Договором №102201847 від 23.09.2021 року, із загальною заборгованістю 15514,52 грн., яка на момент відступлення складається із заборгованості за тілом кредиту 3922 грн., заборгованості по процентам 11592,52 грн. (а.с.39-40).

10.01.2023 року первісний кредитор ТОВ «Вердикт капітал» та новий кредитор ТОВ «Коллект центр» уклали договір відступлення (купівля-продаж) прав вимоги, за умовами якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до Боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього Договору (надалі - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правноступників/спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язанні виконати обов`язки Божників , за Договором позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. (п.2.1). Первісний кредитор зобов`язаний надати Новому кредитору Реєстри Боржників (в електронному та друкованому (підписаному) вигляді та Документацію на умовах і в Порядку, визначених цим Договором. Первісний кредитор має право передавати Документацію, в тому числі у вигляді копій договорів. При цьому умови передачі Документації будуть вважатися виконаними. Первісний кредитор не несе відповідальності за стан та наявність документації (п.5.1). Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому вигляді (Додаток №4) (п.5.2.). З моменту відступлення (передачі) Первісним кредитором Новому кредитору права вимоги, Первісний кредитор втрачає всі права вимоги за Договором позики (Кредитними договорами), що існували на момент відступлення (передачі) Прав вимоги, і відповідно, Первісний кредитор не матиме жодних прав вимоги до Боржника за Кредитним Договором (п.5.3.). З моменту відступлення (передачі) Первісним кредитором Новому кредитору Прав вимоги, Новий кредитор є таким, що замінив Первісного кредитора у правовідносинах з Боржниками, що існують на дату відступлення (передачі) Прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. До Нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема Новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів, запрострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до ст.625 ЦК України) за Договорами позики (Кредитними договорами) (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені Первісним кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих належним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів позики (Кредитних договорів) (п.5.4). Первісний кредитор зобов`язаний повідомити Боржників про відступлення права вимоги за Основними договорами протягом 10 робочих днів з моменту набрання чинності цим Договором (п.5.5). Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Договорами позики (Кредитними договорами), Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти в сумі 5312491,59 грн. без ПДВ (далі - Ціна Договору) (п.7.1). Ціна договору сплачується Новим кредитором Первісному кредитору в будь-який спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок або зарахуванням зустрічних однорідних вимог, протягом 1065 календарних днів з дати підписання Сторонами цього Договору (тобто до 10.12.2025 року, а саме 10.01.2023 року +1065 днів = 10.12.2025 року) . (а.с.41-44).

Згідно з додатком №3 до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року - Реєстру Боржників, ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Коллект центр» право вимоги з ОСОБА_1 за Договором №102201847 від 23.09.2021 року, із загальною заборгованістю 18259,92 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3922 грн., заборгованості по процентам 14337,92 грн. (а.с. 6, 45-46).

10.01.2023 року ТОВ Вердикт капітал» та ТОВ Коллект центр» підписали Акту від приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому вигляді (Додаток №4). (а.с.43).

Разом з тим, ТОВ Вердикт капітал» та ТОВ Коллект центр» склали Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року, в якому врахували наявні між ними однорідні грошові зобов`язання за Договорами відступлення прав вимог, й погодилися, що після зарахування однорідних грошових вимог, зокрема і за Договором про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, залишок заборгованості ТОВ «Вердикт капітал» перед ТОВ «Коллект центр» становить 1153105,89 грн. (а.с.44).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За положеннями ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

У ст. 1084 ЦК України наведені права фактора. Так, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу.

Відповідно до ст. 1085 ЦК України про зустрічні вимоги боржника, якщо фактор пред`явив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право пред`явити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. Боржник не може пред`явити факторові вимоги до клієнта у зв`язку з порушенням ним умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

За таких обставин, відповідно до положень ст.ст. 512, 514, 516, 1077, 1078, 1084, 1085 ЦК України, ст.55 ЦПК України, враховуючи Договір Факторінгу №10-02/2022-50 від 10.02.2022 року, укладений ТОВ «Мілоан» з ТОВ «Вердикт капитал», Акт прийому-передачі Реєстру Боржників від 10.02.2022 року до цього Договору факторінгу, Витяг з Реєстру боржників та Реєстр боржників до цього Договору факторінгу, платіжне доручення № від 11.02.2022 року, за якою ТОВ «Вердикт капитал» сплатило в повному обсязі грошові кошти ТОВ «Мілоан» на виконання умов цього Договору факторінгу, Договір про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, укладений ТОВ «Вердикт капитал» з ТОВ «Коллект центр», Акт прийому-передачі Реєстру Боржників від 10.01.2023 року до цього Договору відступлення прав вимоги, Витяг з Реєстру боржників та Реєстр боржників до цього Договору відступлення прав вимоги, Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року ТОВ «Вердикт капитал» з ТОВ «Коллект центр», ТОВ «Коллект Центр» стало правонаступником ТОВ «Мілоан» у зобов`язаннях з ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року, укладеним ТОВ «Мілоан» з ОСОБА_1 .

Твердження представника відповідача адвоката Ковальчука О.М. про те, що правонаступник первісного кредитора ТОВ «Вердикт капітал» за Договором факторінгу №10-02/2022-50 від 10.02.2022 року, новий кредитор ТОВ «Коллект Центр» за Договором про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року не мали права самостійно донарахувати боржнику ОСОБА_4 заборгованість за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року, яка не була нарахована первісним кредитором ТОВ «Мілоан» при відступленні права вимоги за цим Договором кредиту, - не відповідають змісту п.2.3 Договору факторінгу №10-02/2022-50 від 10.02.2022 року, п.5.4 Договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, змісту положень ст.512-516 , 1077, 1078, 1084 ЦК України, за якими первісним кредитором відступлено новому кредитору право вимоги до ОСОБА_1 з виконання зобов`язань за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року, а не якась конкретна грошова сума, зазначена у реєстрі боржників.

Не відповідають фактичним обставинам твердження представника відповідача адвоката Ковальчука О.М. про те, що ТОВ «Коллект Центр» не набув права вимоги до ОСОБА_1 з виконання зобов`язань за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року, оскільки не подав суду докази оплати первісному кредитору ТОВ «Вердикт капітал» ціни Договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року в сумі 5312491,59 грн. без ПДВ, установленої у п.7.1. Так, за умовами п.7.2 цього Договору Ціна договору сплачується Новим кредитором Первісному кредитору в будь-який спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок або зарахуванням зустрічних однорідних вимог, протягом 1065 календарних днів з дати підписання Сторонами цього Договору, тобто до 10.12.2025 року (10.01.2023 року +1065 днів = 10.12.2025 року). Отже на момент розгляду справи не настав строк оплати Нового кредитора ТОВ «Коллект Центр» первісному кредитору ТОВ «Вердикт Капітал» за договором про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року. Крім того за змістом п.5.2 Договору, права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором ТОВ «Вердикт капітал» та набутими (прийнятими) Новим кредитором ТОВ «Коллект Центр» в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому вигляді (Додаток №4). Разом з тим, згідно з Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» врахували наявні між ними однорідні грошові зобов`язання за Договорами відступлення прав вимог, й погодилися, що після зарахування однорідних грошових вимог, зокрема і за Договором про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, залишок заборгованості ТОВ «Вердикт капітал» перед ТОВ «Коллект центр» становить 1153105,89 грн.

Отже, суд вважає доведеним, що ТОВ «Коллект Центр», як новий кредитор, виконав свої зобов`язання за Договром про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, а тому набув право вимоги до ОСОБА_1 з виконання зобов`язань за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року.

Твердження адвоката Ковальчука О.М. про неповідомлення боржника ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за Договром про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року, враховуючи, що не було подано доказів на виконання відповідачем за цим договором зобов`язань первісному кредитору після відступлення права вимоги, - не мають правового значення для вирішення цього спору. Відповідно до правової позиції Верховного суду у постанові від 29.05.2018 року у справі №91014716/17, неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні не має наслідку недійсності правочину про заміну кредитора, лише тягне ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема наведених у ч.2 ст.516, ч.2 ст.518 ЦК України.

Щодо розміру заборгованості за договором кредиту.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно положень статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У ст. 204 ЦК України установлено презумпцію правомірності правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Виконання первісним кредитором ТОВ «Мілоан» своїх зобов`язань за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року, а саме надання 23.09.2021 року ОСОБА_1 в кредит грошових коштів в розмірі 5000 грн. підтверджується випискою по картковому рахунку останньої № НОМЕР_4 АТ «Укрсиббанк», що вбачається з довідки АТ «Укрсиббанк» та довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 12.12.2024 року.

Після отримання від АТ «Укрсиббанк» зазначеної довідки та виписки з карткового рахунку відповідача, представник відповідача адвокат Ковальчук О.М. не заперечував, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан» виконав свої зобов`язання за спірним Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року, а саме надав 23.09.2021 року ОСОБА_1 в кредит грошові кошти в розмірі 5000 грн., за допомогою сервісу Фінансової компанії ТОВ «ФК «Елаєнс», що здійснює переказ коштів в національній валюті України з метою видачі кредитів від ТОВ «Мілоан».

Разом з тим відповідач ОСОБА_1 та її представник адвоката Ковальчук О.М. у запереченнях проти задоволення позову ТОВ «Коллект Центр» висловили незгоду з розміром нарахованих за спірним Договором процентів за користування кредитом, посилаючись на те, що відсотки за користування кредитом нараховані позомежами строку кредитування.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Стаття 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 629 ЦК України установлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Як вбачається з позову, ТОВ «Коллект Центр» просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року в розмірі 18259,92 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 3922,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 14337,92 грн.

Разом з тим, розрахунку зоборгованості, виконаного первісним кредитором ТОВ «Мілоан», вбачається, що 23.09.2021 року ОСОБА_1 отримала в кредит грошові кошти 5000 грн. відповідно до положень п. 1.5.2 Договору кредиту про встановлення пільгових процентів за користування кредитом за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування у визначений в п.1.3 Договору строк кредитування 30 днів, в період з 24.09.2021 року по 23.10.2021 року включно нараховувались щоденно відсотки за користування кредитом по 0,50 грн. На виконання розділу 6 Правил, п.2.3.1 Договору кредиту, ОСОБА_1 для пролонгації Договору кредиту на пільгових умовах по закінченню строку кредитування, визначеного у п.1.3 Договору, 8 раз оплачувала первісному кредитодавцю ТОВ «Мілоан» комісію за пролонгацію, частину тіла кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом, зокрема 23.10.2021 року, 26.10.2021 року, 29.10.2021 року, 01.11.2021 року, 04.11.2021 року, 08.11.2021 року, 13.11.2021 року, 22.11.2022 року. За таких обставин Первісний кредитодавець 8 раз продовжував строк кредитування позичальнику ОСОБА_1 на пільгових умовах за ставкою по п.1.5.2 та по п.2.3.1.1 Договору, а саме 24-26.10.2021 року - 3 дні по 0,49 грн., 27-29.10.2021 року - 3 дні по 0,47 грн., 30-31.10.2021 року, 01.11.2021 року - 3 дні по 0,46 грн., 02-04.11.2021 року - 3 дні по 0,44 грн., 05-07.11.2021 року - 3 дні по 0,43 грн., 09-11.11.2021 року - 3 дні по 0,42 грн., 14-16.11.2021 року - 3 дні по 0,40 грн., 23-25.11.2021 року - 3 дні по 0,39 грн. Коли позичальник ОСОБА_1 не виконувала вимоги розділу 6 Правил, п.2.3.1 Договору кредиту, але продовжувала користуватись кредитними коштами, Первісний кредитодавець пролонговував строк Договору кредиту на 1 день, але в цілому не більше 60 днів, на стандарнтних умовах відповідно до п.п.1.6, 2.3.1.2 Договору за стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а саме 08.11.2021 року, 12-13.11.2021 року, 17-22.11.2021 року, 26.11.2021 року-14.01.2022 року, що загалом становить 59 днів. Таким чином з вказаним Договором кредиту первісний кредитор ТОВ «Мілоан» нарахував заборгованість ОСОБА_1 в розмірі 15514,52 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 3922,00 грн., забогованість за процентами за користування кредитом в межах строку кредитування , з врахуванням усіх пролонгацій, з 24.09.2021 року по 14.01.2022 року - 11592,52 грн.

За розрахунком заборгованості, виконаним ТОВ «Вердикт капітал» вбачається, що до зазначеної первісним кредитором ТОВ «Мілоан» суми боргу, наступний кредитор ТОВ «Вердикт капітал» після відступлення права вимоги за Договором факторінгу від 10.02.2022 року нарахував з моменту відступлення права вимоги 10.02.2022 року до початку воєнного стану 23.02.2022 року проценти в розмірі 2745,40 грн. (борг по тілу кредиту 3922 грн. х 5% в день від суми залишку боргу х 14 днів = 2745,40 грн.), із ставки 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, як установлено у п. 4.2 Договору кредиту в розділі відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, що відповідає положенням ч.2 ст.625 ЦК України з врахуванням положень п.18 Прикінцевих та перехідних Положень ЦК України, де установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Подані позивачем розрахунки заборгованості перевіряються простими аріфметичними діями, що не вимагає наявність спеціальних знань. Разом з тим, відповідач та його представник не подали свого контррозрахунку, в обґрунтвання своїх заперечень проти задоволення позову, не довели, що відповідач виконав свої зобов`язання за спірним Договором кредиту в більшому обсязі, ніж зазначено позивачем в розрахунках заборгованості.

Отже суд вважає законними та обгрунтованим вимоги нового кредитора ТОВ «Коллект Центр» стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року в розмірі 18259,92 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 3922,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 11592,52 грн., на підставі ч.2 ст.625 ЦПК України проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання, в рощмірі установленому у п.4.2. Договору, - 2745,40 грн.

Такий висновок суд зробив на підставі презумпції правомірності правочину, наведеної у ст.204 ЦК України, в редакції законодавства на момент виникнення правовідносин, зокрема ЗУ «Про захист прав споживачів».

Некоректне або недостатньо коректне формулювання і виклад вимог або підстав позову, якщо не викликає сумніву мета та підстави звернення особи до суду, не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог та підстав позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (постанова Верховного Суду від 20 серпня 2021 року у справі № 149/2736/20 (провадження № 61-9025св21)).

Повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін.

Враховуючи те, що позивач обрав правомірний та ефективний спосіб захисту своїх прав та інтересів - стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 18259,92 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 3922,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 14337,92 грн., обґрунтовано пояснив підстави, тому стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 18259,92 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 3922,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 11592,52 грн., на підставі ч.2 ст.625 ЦПК України проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання, установлені п.4.2. Договору, - 2745,40 грн., - не є зміною судом предмета та підстав позову, оскільки обраний позивачем спосіб захисту прав та інтересів залишається незмінним.

Твердження представника відповідача адвоката Ковальчука О.М. про те, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан» неправомірно пролонгував строк кредитування за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року, установлений у п.1.3. цього Договору (30 днів), оскільки ОСОБА_1 не зверталася до первісного кредитора із заявами про пролонгацію цього договору - не відповідають фактичним обставинам справи. Так, за умовами розділу 2.3. Договору, для пролонгації строку кредитування, визначеного у п.1.3. (30 днів) позичальнику не потрібно подавати жодних заяв, а необхідно а) для пролонгації на пільгових умовах здійснити платежі згідно п.2.3.1.1. Договору та розділу 6 Правил, що 8 разів було виконано Позичальником, б) для пролонгації на стандартних (базових) умовах, але не більше ніж 60 днів - продовжити користуватися кредитними коштами після спливу строку кредитування, визначеного згідно п.1.3., п.2.3.1.1, п.2.3.1.2 Договору, що теж було вчинено Позичальником.

Твердження представника відповідача адвоката Ковальчука О.М. про те, що поданий суду договір міг мати втручання та зміну змісту - не підтвердженні жодним належним та допустимим доказом, зокрема екземпляром договору, що направлялвся відповідачу ОСОБА_1 у її особистий кабінет при його укладенні.

Тому суд вважає, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан» пролонгував в цілому до 14.01.2022 року строк кредитування для ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року з дотриманням умов цього Договору, зокрема п.1.3, 2.3.1.1, 2.3.1.2, 2.3.2, а тому за правомірне користування кредитними коштами в цей період з 24.09.2021 року по 14.01.2022 року нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі, визначеному п.1.5.2, п.1.6 Договору. А за невиконання грошового зобов`язання просив стягнути відсотки на підставі ч.2 ст.625 ЦК України після закінчення правомірного користування кредитом (закінчення строку кредитування з урахуванням усіх пролонгацій на умовах Договору) в період з 10.02.22 року по 23.02.2022 року («неправомірний строк користування чужими коштами») в розмірі, визначеному п.4.2 Договору кредиту. Й такі положення були прийняті/узгоджені позичальником ОСОБА_1 при укладенні Договору кредиту шляхом його підписання.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16, в якій вирішено виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом.

Отже суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року в розмірі 18259,92 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 3922,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 11592,52 грн., на підставі ч.2 ст.625 ЦПК України проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання, установлені п.4.2. Договору, - 2745,40 грн.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зазначені витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які сторона понесла або має понести, обов`язково мають бути документально підтверджені та доведені.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Оцінюючи подані докази про понесення витрат на надання правової допомоги, суд врахував, що на їх обгрунтування поданий лише Договір про надання правової допомоги №04/10-2024 року від 04.10.2024 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , й на його виконання тарифи вказаного ФОП, заявка йому на надання юридичної допомоги №6 від 01.01.2025 року, Витяг з Акту по надання ним юридичної допомоги №4 від 31.01.2025 року, платіжна інструкція № від 18.02.2025 року про оплату ТОВ «Коллект Центр» на користь ФОП ОСОБА_2 за надання правової допомоги згідно договору №04/10-2024 року від 04.10.2024 року в розмірі 81000 грн.

Проте матеріали справи не містять жодного посилання, що Ткачук О.В. є адвокатом, й надавав ТОВ «Коллект Центр» у цій справі саме професійну правничу допомогу як адвокат.

Відшкодування витрат на професійну правову допомогу адвоката Копичка С.І., який приймав участь в судових засіданнях - суду не заявлялися, докази на їх понесення суду не подавалися.

А тому враховуючи положення ч.1 ст. 137, ст.141 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу ТОВ «Коллект Центр» витрат за надану ФОП ОСОБА_2 правову допомогу, оскільки позивачем не подано докази понесення ним судових витрат саме, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» задоволені повністю, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача лише понесені ним судові витрати на судовий збір - 2422,40 грн.

Крім цього, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Керуючись статтями 5-19, 76, 77, 81, 133-141, 263-265, 352,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором про споживчий кредит №102201847 від 23.09.2021 року в розмірі 18259,92 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 3922,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 11592,52 грн., на підставі ч.2 ст.625 ЦПК України проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання, установлені п.4.2. Договору, - 2745,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати на судовий збір - 2422,40 грн.

Відмовити у стягненні з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судових витрат на професійну правничу допомогу ФОП ОСОБА_2 .

Інформація про сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, оф. 306.

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст з рішення складений 07.11.2025 року.

Суддя Мурашова Н.В.