ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6975/25 Справа № 214/8564/23 Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 квітня 2025 року, яке ухвалено суддею Черновою Н.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та (дата складання повного судового рішення не зазначена),

ВСТАНОВИВ

В листопаді 2023 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, що виникла по АДРЕСА_1 за договором реструктуризації заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання №1964 від 10.02.2020 року у сумі 16 357,34 грн., інфляційні втрати 1 913,70 грн., 3% річних у сумі 635,92 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає послуги відповідачу з постачання теплової енергії до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , споживачем яких являється відповідач. 10 лютого 2020 року між сторонами було укладено договір №1964 про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання за указаною адресою, але відповідач умови договору не виконував, із заявою щодо продовження строку дії договору не звертався, тому у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору та наявною заборгованістю в сумі, погодженій сторонами договору, позивач просив вимоги задовольнити.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість, що виникла по АДРЕСА_1 за договором реструктуризації заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання №1964 від 10.02.2020 року у сумі 16 357,34 гривен, інфляційні втрати 1 913,70 гривен, 3% річних у сумі 635,92 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» 2 684,00 гривень в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині неврахування платежу ОСОБА_1 на суму 2044,66 грн, та просить змінити рішення суду, зменшивши стягнуту суму боргу на вказану суму, стягнути на користь відповідача судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв в якості доказу часткового погашення суми боргу платіжної інструкції на суму 2044,66 грн., адже цей платіж здійснений відповідачем в березні 2020 року, що відповідає умовам договору реструктуризації та здійснений згідно графіку платежів за лютий та березень 2020 року, проте помилково вказано в платіжній інструкції за період лютий-березень 2019 року.

Крім того, просив стягнути судові витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Балюрою А.С. в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 13 666,67 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку позивача, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. Строк позовної давності за сумами боргу, стягнутими судом не пропущений з огляду на визнання боргу відповідачем через укладення договору про реструктуризацію боргу. Платіж від березня 2020 року на суму 2044,66 грн. не є платежем на погашення боргу по реструктуризації боргу, оскільки містить вказівку «за лічильником», а не «за договором по реструктуризації боргу».

Заперечував представник позивача і проти стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 13 666,67 грн., оскільки ця сума не співмірна ні зі складністю справи, ні з сумою боргу, є суттєво завищеною, просив суд її зменшити в разі задоволення апеляційної скарги.

Відповідно частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 червня 2019 року став власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 61, 62 копії свідоцтва, витягу) та є споживачем послуг з постачання теплової енергії, яка надається АТ «Криворізька теплоцентраль» за вказаною адресою.

У зв`язку з цим, 10 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ «Криворізька теплоцентраль» із заявою про укладення договору реструктуризації заборгованості за опалення станом на 01.02.2020 на суму 16 357,34 грн. строком на 16 місяців, що ним не спростовано в судовому засіданні (а.с. 58 копія заяви).

10 лютого 2020 року між Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1964 про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання, відповідно до умов якого з 10 лютого 2020 року підприємство надало боржнику розстрочку у погашенні заборгованості за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що утворилась станом на 01.02.2020 у сумі 16 357,3431 грн. Договір набув чинності з 01.02.2020 та діяв до 31.05.2021 (а.с.9, 59 копія договору).

Суд першої інстанції правильно визначився із колом правовідносин, які виникли між сторонами, і заначив, що укладений між сторонами договір чинний, не оспорений учасниками процесу в судовому порядку, заяв про його зміну чи припинення умов з поданням відповідних доказів, відповідачем іншій стороні договору не було заявлено, а отже вказаний договір підлягає обов`язковому виконанню його сторонами.

Відповідно до положень статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ст. 527 ЦК України).

Згідно вимог частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, уклавши договір про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання, не виконав взяті на себе обов`язки, тому заборгованість в розмірі 16357, 34 грн. має бути стягнута судом в повному обсязі.

Платіжну інструкцію від 31.03.2020 року про сплату 2044,66 грн. ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» суд до уваги не прийняв, зазначивши, що критично відноситься до вказаного доказу, з огляду на суперечливу поведінку сторони відповідача протягом строку розгляду справи (не визнання позову в повному обсязі згідно відзиву на позов та зміна позиції в подальшому) та беручи до уваги відсутність у платіжному документі посилання у призначенні платежу щодо сплати боргу саме за договором реструктуризації та зазначення призначення платежу «опалення по лічильнику» та періоду, за який сплачено борг «лютий 2019-березень 2019», що не дозволяє суду беззаперечно зарахувати цю сплату в рахунок виконання умов договору реструктуризації від 10.02.2020.

Із вказаним висновком суду колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до договору про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання №1964, укладеного між сторонами 10 лютого 2020 року, з цієї дати підприємство надає боржнику розстрочку у погашенні заборгованості, що утворилася станом на 01.02.2020 року на суму 16357,34 грн. Щомісячна сума платежу складає 1022,33 грн. (п.1 договору, копія на а.с. 9).

Згідно платіжної інструкції Монобанку від 31.03.2020 року відповідачем на користь позивача сплачено 2044,66 грн., у призначенні платежу зазначено - «опалення (по лічильнику) АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , лютого 2019-березня 2019» (а.с.128).

Позивач не пояснив суду як зараховано вказаний платіж, якщо заборгованість в період часу з лютого 2019 по березень 2019 включена в суму боргу по договору про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання, укладеного між сторонами 10 лютого 2020 року.

Суд першої інстанції, не врахувавши платіж за вказаною квитанцією, допустив фактично подвійне стягнення суми боргу за два місяці на суму 2044,66 грн., що є помилкою, і з доводами апеляційної скарги в цій частині колегія суддів погоджується. Розмір боргу, стягнутий судом повинен бути зменшений на дану суму та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 14 312,68 грн.

Враховуючи ту обставину, що відповідач у встановлені договором строки не вносив платежі на виконання укладеного договору реструктуризації в повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для застосування приписів ст. 625 ЦК України шляхом нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період прострочки виконання зобов`язань.

Оскільки відповідачем частково сплачена сума заборгованості за договором реструктуризації №1964 від 10.02.2020 року, стягненню підлягають інфляційні втрати в сумі 1 591,87 грн та 3% річних 520,55 грн.

Відповідно ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості, що виникла по АДРЕСА_1 за договором реструктуризації заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання №1964 від 10.02.2020 року, шляхом його зменшення з 16 357,34 гривень до 14 312,68 гривень, зменшення інфляційних втрат з 1 913,70 гривень до 1 591,87 гривень, 3% річних з 635,92 гривень до 520,55 гривень.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» задовольняються частково, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», та зменшує цей розмір з 2 684,00 грн до 2 331,59 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.

Також, враховуючи, що апеляційна скарга відповідача задовольняється в повному обсязі, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4 026 гривень.

Щодо заявлених вимог відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Конституцією України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. (ст. 59).

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року усправі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Наявними в матеріалах справи письмовими доказами встановлено, що між адвокатом Балюра А.С. та ОСОБА_1 було укладено Договір №10/24 про надання правової допомоги від 08 травня 2024 року та Додаткова угода № 1 до Договору №10/24 про надання правової допомоги від 08 травня 2024 року.

У відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідачем було повідомлено про попередній розрахунок розміру судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. (а.с. 39-43, 158-164)

Згідно Акту приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору №10/24 від 08.05.2024 року та Додаткової угоди № 1 від 08.05.2024 року адвокатом Балюрою А.С. відповідачу надана професійна правнича допомога під час розгляду в суді перщої інстанції у вигляді складання та направлення до суду заяви про надання матеріалів справи для ознайомлення, 5 хвилин 333,33грн; аналіз позовної заяви із доданими документами та складання та направлення до суду відзиву, 90 хвилин 6 000 гривень; складання та направлення до суду заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, 5 хвилин 333,33 грн; складання та подання до суду заяви про зобов`язання АТ «Криворізька теплоцентраль» належним чином виконати вимоги ст. 93 ЦПК Увимоги ст. 93 ЦПК України, 15 хвилин 1 000 грн., складання та подання до суду заяви про відкладення розгляду справи із доданими доказами, 30 хвилин 2 000 гривень; складання та подання до суду заяви застосування строків позовної давності, 30 хвилин 2 000 грн; складання та подання до суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи, 5 хвилин 333,33 грн; ознайомлення з матеріалами справи у приміщенні суду із застосуванням фіксації, 5 хвилин 333,33 грн; складання та подання до суду заяви про застосування висновків Верховного Суду та про надання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу у строки визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, 5 хвилин 333,33 грн., загальна вартість 13 666,67 гривень.

Згідно рахунку №25/04 від 25.04.2025 року ОСОБА_1 має сплатити вартість наданої правничої допомоги у рамках Договору про надання правової допомоги №10/24 від 08.05.2024 року 13 666,67 грн.

З ордеру про надання правничої допомоги серії АЕ №1512324 від 08.05.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правової допомоги №10/24 від 08.05.2024 року, уповноважує адвоката Балюру А.С. у Саксаганському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та у Дніпровському апеляційному суді по справі № 214/8564/23.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. (Постанова Великої Палати Верховного Суду справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).

Так, відповідно положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3, 5 та 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі №903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.

Тому виходячи з положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення процесуальних дій, значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що зазначені заявником витрати відповідача ОСОБА_1 на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 13 666 гривень є завищеними.

Зокрема, апеляційний суд звертає увагу, що у даному випадку аналіз позовної заяви та відзиву у даній справі, складання заяв про ознайомлення з матеріалами справи, про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, про вікладення розгляду справи та інших заяв виконаних адвокатом становлять собою дії, які не потребують об`єктивної та нагальної необхідності для адвоката вивчати великий обсяг додаткових джерел права та інші обставини, тому, підготовка та ведення даної справи в суді першої інстанції не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

З огляду на викладене, апеляційний суд, вирішуючи питання про розподіл витрат відповідача на правоу допомогу в суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення вимог відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Балюра А.С., про стягнення з АТ «Криворізька теплоцентраль» витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про зменшення їх розмір до 5 000 гривень.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором реструктуризації, апеляційний суд приходить до висновку, про стягнення з позивача на користь відповідача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 656,50 гривень, пропорційно позовним вимогам, які залишаються судом без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Балюра Андрій Станіславович, задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року змінити в частині розміру заборгованості, що виникла по АДРЕСА_1 за договором реструктуризації заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання №1964 від 10.02.2020 року, шляхом її зменшення з 16 357,34 грн до 14 312,68 гривень, зменшення інфляційних втрат з 1 913,70 грн до 1 591,87 гривень, 3% річних з 635,92 грн до 520,55 гривень.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року змінити в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», шляхом його зменшення з 2 684,00 гривень до 2 331,59 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції в сумі 656,50 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 4 026 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: