Дата документу 06.11.2025Справа № 554/9885/25
Провадження № 2/554/4143/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Єсліковської О.А.,

за участю учасників справи:

представник позивача: адвокат Остапенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Тетяна Анатоліївна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у липні 2025 року звернулась до суду з позовом до Полтавської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два місяці з часу вступу рішення в законну силу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців першої черги, окрім позивача, після смерті ОСОБА_2 не залишилось.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.06.2025 року, винесеною приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А., було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини.

Вважає, що строк було пропущено з поважних причин, а саме: батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були вже в досить похилому віці та потребували постійної уваги і догляду саме позивача. Позивач тривалий час мешкала разом із ними в одному домоволодінні, допомагала у веденні господарства, здійснювала побутовий та медичний догляд, особливо за матір`ю, яка мала серйозні проблеми зі здоров`ям.

Смерть батька стала для позивача значним особистим потрясінням і спричинила серйозне емоційне навантаження. Попри складний моральний стан, саме вона особисто займалась організацією поховання, врегулюванням усіх супровідних питань, зокрема замовленням ритуальних послуг, транспортом, оформленням необхідних документів.

Після смерті чоловіка 25.10.2024 року стан здоров`я матері позивача ОСОБА_3 також суттєво погіршився. ІНФОРМАЦІЯ_3 , менш ніж через два місяці після смерті чоловіка, ОСОБА_3 також померла. Організацію поховання матері взяла на себе саме позивач. Вона особисто займалася оформленням необхідних документів, забезпеченням ритуальних послуг та вирішенням усіх супутніх питань.

Упродовж цього періоду позивач перебувала в стані глибокого психологічного потрясіння через втрату обох батьків у короткий проміжок часу. Вона самостійно організовувала поховання матері, займалася оформленням супровідних документів і виконувала всі необхідні ритуальні та побутові дії. Позивачка організовувала поховання обох батьків.

З огляду на те, що смерть обох батьків настала з невеликим проміжком часу, позивач перебувала в стані моральної втоми та значного побутового навантаження. У цей період вона не зосереджувалась на оформленні спадщини, оскільки була зайнята вирішенням практичних питань, пов`язаних із похованнями, доглядом за майном та відновленням звичного ритму життя.

Окрім наведеного, слід також враховувати, що з 24.02.2022 року в Україні триває повномасштабна війна, яка суттєво впливає на всі аспекти життя громадян. У країні діють воєнний стан та обмеження, зберігається постійна небезпека ракетних обстрілів, через що люди змушені регулярно переривати свою повсякденну діяльність та ховатися в укриттях під час повітряних тривог. Позивач не є винятком, вона проживає у місті Полтава, яке неодноразово зазнавало ракетних атак, зокрема впродовж осені 2024 року та зими, весни 2025 року. Ці обставини створювали додаткове психоемоційне навантаження та фізичні труднощі, які ускладнювали своєчасне звернення до нотаріуса та вчинення необхідних юридичних дій.

Військовий стан та раптова смерть батька майже одночасно з матір`ю вплинули на психоемоційний стан позивачки. У неї була депресія та повна апатія тривалий час, позивач була спантеличеною, не спала тижнями.

З 29.06.2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Позивач була переконана, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства,

керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», розуміючи для себе, що строк для прийняття спадщини продовжений, інші спадкоємці першої черги взагалі відсутні.

В даному випадку спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для цього періоду декілька разів кардинально змінювалися, були складними для розуміння та непередбачуваними для пересічного громадянина. У результаті це спричинило пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, у цей же період особа переживала тяжкі моральні страждання, пов`язані зі смертю обох батьків, за якими вона доглядала впродовж тривалого часу. Після втрати найближчих родичів позивач перебувала у психологічно пригніченому стані, що додатково ускладнило її здатність своєчасно зорієнтуватися в мінливому правовому регулюванні.

Вважає, що строк на подання заяви про прийняття спадщини було пропущено позивачкою з поважних причин та він підлягає поновленню.

Ухвалою суду від 03.07.2025 року відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження та розпочати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

21.07.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що виходячи із змісту матеріалів справи ОСОБА_2 заповіт не складав, отже застосуванню підлягає частина 2 статті 1223 ЦК України, за якою право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідна дата є часом відкриття спадщини. Таким чином, встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 сплив 25.04.2025 року. Отже, позивач мала право спадкування за померлим ОСОБА_2 за законом, шляхом здійснення волевиявлення спадкоємця у шестимісячний строк, що починається з дня відкриття спадщини: від 25 жовтня 2024 року до 25 квітня 2025 року, чого позивачем не було вчинено.

Щодо вказівки позивача на необхідність догляду за матір`ю, дружиною спадкодавця, відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 20 січня 2021 року, справа №752/11156/18-ц, за якою глибокі душевні страждання у зв`язку зі смертю близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей. Законодавець, встановлюючи строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяців для усіх спадкоємців, очевидно враховував морально-психологічну сторону прийняття спадщини для спадкоємців.

Отже, зважаючи на те, що глибокі душевні страждання, пов`язані зі смертю близької людини, притаманні переважній більшості людей, самі по собі, вони не можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку в окремому, індивідуальному випадку. Натомість, відповідну особливість було враховано законодавцем, шляхом встановлення тривалого строку прийняття спадщини. Враховуючи викладене, відповідний правовий висновок є справедливим і для випадку, коли такі душевні страждання переживає член сім`ї спадкоємця.

Спадкоємець посилається на факт необізнаності щодо строків та порядку прийняття спадщини, як на підставу неприйняття спадщини за померлим ОСОБА_2 за законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах Касаційного цивільного суду Верховного суду від 06.02.2018 у справі 180/1163/16-ц; від 26.02.2020 у справі № 286/27/18; від 07.02.2020 у справі №431/1160/18-ц; від 02.09.2020 у справі № 761/10023/13-ц, така необізнаність спадкоємців не є поважною причиною в контексті пропуску строків прийняття спадщини.

Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини (а.с.54-55).

Ухвалою суду від 31.07.2025 року витребувано у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 02.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Остапенко І.О. в судовому засіданні позов підтримала, просила вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача до суду повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд, у відповідності до ст.223 ЦПК України, вважає можливим вирішити спір по сутіу відсутність представника відповідача, не відкладаючи розгляду справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення поклалась на розсуд суду.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько позивача ОСОБА_1 (а.с. 19, 21-23).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 27.06.2025 року про видачу свідоцтва про право на спадщину, на день смерті ОСОБА_2 залишилося майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.80).

Згідно з матеріалами позову інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, 27.06.2025 року на підставі вищевказаної заяви заведено спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. з приводу оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , на що приватний нотаріус постановою від 27.06.2025 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши, що статтею 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 не прийняла.

ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з тим, що пропущений строк для прийняття спадщини (а.с.113).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статей 1268-1270ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Відповідно до статей 1273-1275 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, проте вона може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до статей 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Виходячи з вищевикладеного, можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

Виникнення у нього права на спадкування за законом залежить виключно від дій спадкоємців попередньої черги та, лише у разі відмови тих від спадщини, неприйняття ними спадщини або позбавлення права на спадщину, робить названу особу учасником спадкових правовідносин, які, як правило, базуються на родинних стосункам спадкодавця і спадкоємця.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до заяви спадкоємця, місце проживання ОСОБА_2 на день його смерті було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами спадкової справи. Згідно поданих заявником документів, встановлено, що місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк ОСОБА_1 не зверталася. Тоді як, лише 27.06.2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А.з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач наголошує на тому, що вона з поважних причин пропустила строк на прийняття спадщини, оскільки військовий стан та раптова смерть батька майже одночасно з матір`ю вплинули на психоемоційний стан позивачки, саме вона особисто займалась організацією поховання батьків. Також, спадкоємець пропустила строк для прийняття спадщини, у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для цього періоду декілька разів кардинально змінювалися, були складними для розуміння та непередбачуваними для пересічного громадянина.

Відповідач заперечує вимоги позову за безпідставністю.

Суд вважає слушними доводи відповідача, виходячи з наступного.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Отже, судом можуть бути визнані поважними причинами тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви.

Установлено, що ОСОБА_1 в шестимісячний період, установлений для прийняття спадщини, перебувала на території України, в м.Полтаві, однак не вчинила жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини після померлого батька, який на момент смерті проживав за іншою адресою в м.Полтаві.

Щодо посилань позивача на те, що вона упродовж цього періоду перебувала в стані глибокого психологічного потрясіння через втрату обох батьків у короткий проміжок часу.

Слід зазначити, що поважними причинами для продовження строку на прийняття спадщини є об`єктивно непереборні обставини, які залежать від зовнішніх умов, а не від волі спадкоємця.

З цього приводу постановою Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №752/11156/18-ц роз`яснено, що перебування у депресії у зв`язку зі смертю чоловіка, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки глибокі душевні страждання у зв`язку зі смертю близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей. Законодавець, встановлюючи строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяців для усіх спадкоємців, очевидно враховував морально-психологічну сторону прийняття спадщини для спадкоємців.

Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, а також встановлені обставини, суд розцінює зазначену підставу для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, як необґрунтовану.

Крім того, позивач у своєму позові посилається на існування суперечливих положень закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини.

Так, 28.02.2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яка постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року № 209 доповнена пунктом 3, яким встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 року № 719 редакцію пункту 3 постанови № 164 від 28.02.2022 року змінено та викладено в наступній редакції: «Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».

Однак, Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Більше того, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 469 від 09.05.2023 року пункт 3 виключено із постанови № 164 від 28 лютого 2022 року. Набрання чинності цією постановою відбулось 23.05.2023 року. Тобто після 23.05.2023 року діяли положення, які визначали шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на цей час вже діяли положення про шестимісячний строк для прийняття спадщини. Однак, ОСОБА_4 з дня відкриття спадщини від 25.10.2024 року і до 25.04.2025 року жодних дій для прийняття спадщини не було вчинено.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

Отже, позивач не зазначила про наявність будь-яких поважних причин, які б перешкоджали їй звернутися до нотаріуса за місцем її проживання в м.Полтаві за період з 25.10.2024 року по 25.04.2025 року, як і не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження наявності таких поважних причин.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до переконання. що позивач мала об`єктивну можливість реалізувати своє право на прийняття спадщини, в межах встановленого законом строку, зокрема шляхом складення заяви за місцем свого проживання та подачу її особисто чи через представника нотаріусу, тобто у спосіб яким було реалізовано звернення позивачем до нотаріуса у червні 2025 року. Однак, зазначеною можливістю позивач протягом визначеного законом 6-ти місячного строку не скористалася.

Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем належними доказами не було доведено наявність у неї поважної причини пропуску строку на прийняття спадщини, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.12,16,1270,1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Тетяна Анатоліївна,- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач: Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, місцезнаходження: 36000, м.Полтава, вул.Соборності,36, ;

третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Тетяна Анатоліївна, місцезнаходження: 36014, м.Полтава, вул.Шведська, 2.

Повний текст судового рішення складено 13.11.2025 року.

Суддя А.М.Чуванова