ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ,

Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Гардіан»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Гардіан» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 14 травня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Авраменко А.М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024року ОСОБА_1 подав позов в суд проти Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Гардіан» з вимогами про стягнення з відповідача на його користь недоплаченого страхового відшкодування 8 129,57грн.

Існування таких вимог ОСОБА_1 пов`язував із тим, що 20 червня 2024року в м.Дніпро на вул. Каруни біля буд. №58 сталася ДТП з вини водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «Mercedes-Benz A160» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль «Seat Leon» д.н.з. НОМЕР_2 . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz A160» д.н.з. НОМЕР_1 перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок ДТП, була застрахована у відповідача.

Вказував, що 03 жовтня 2024року відповідач на виконання взятих на себе зобов`язань виплатив страхове відшкодування в розмірі 30 333,2 гривень. Із таким розміром страхового відшкодування позивач не погоджується, вважає, що розрахунок страхової виплати здійснено на підставі звіту оцінювача, який виконано із суттєвим порушенням законодавства, а отже він не може бути належним доказом. Натомість на замовлення позивача судовим експертом проведено відповідну експертизу з дотриманням всіх вимог законодавства і саме такий висновок є належним підтвердженням розміру майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП у вигляді пошкодження автомобіля «Seat Leon» д.н.з. НОМЕР_2 .

Посилаючись на те, що розмір майнової шкоди експертом було визначено у більшому розмірі, ніж фактично виплачено страховиком винної в ДТП особи, позивач просив суд стягнути з відповідача недоплачене страхове відшкодування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 14 травня 2025року позовну заяву ОСОБА_1 до ТДВ СК «Гардіан» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 5 778,82грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що саме висновки щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, наведені у висновку експерта, на відміну від даних у звіті оцінювача, сприймаються судом як достовірні та обґрунтовані, як такі, що зібрані із дотриманням встановленого законом порядку та визначив розмір недоплаченого страхового відшкодування у сумі 5 778,82грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

29 травня 2025року ТДВ СК «Гардіан» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою засобів поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 14 травня 2025року.

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Гардіан» висловило вимогу про скасування рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд не звернув уваги на те, що позивачем було долучено до позову Акт прийому-передачі виконаних робіт №37 від 24 липня 2024року, який свідчить про те, що автомобіль є відремонтованим, а тому, на його думку, будь-яке автотоварознавче дослідження втрачає статус належного доказу розміру завданих збитків. Скаржник наголошував, що в такому випадку доказами мають слугувати виключно розрахункові документи, у яких відображено розмір витрат, що дійсно понесені позивачем, посилаючись на висновок Верховного Суду у справі №753/19288/14-ц від 30 жовтня 2019року.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

07 жовтня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа.

Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

20 червня 2024року ОСОБА_2 о 09 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz A160» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в районі будинку №58 на вул. Каруни в м. Дніпро, де в порушення вимог п.2.3(б) Правил дорожнього руху не був уважним, відволікся від керування транспортним засобом, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Seat Leon» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача, який повертав праворуч з головної дороги, зменшивши швидкість руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина ОСОБА_2 в її скоєнні встановлені постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2024року, якою ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

На момент вищевказаної ДТП автомобіль «Seat Leon» д.н.з. НОМЕР_2 належав позивачу, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією паспорту позивача.

Володільцем автомобіля «Mercedes-Benz A160» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП був ОСОБА_2 , який і керував цим транспортним засобом, тобто був його законним володільцем у відповідності до п.2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001року №1306.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами на час вищевказаної ДТП була застрахована у відповідача на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліси серія №216504547). Забезпеченим транспортним засобом є «Mercedes-Benz A160» д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією з централізованої бази даних МТСБУ, відомості якої є загальнодоступними (https://policy-web.mtsbu.ua/), а також копією відповідної довідки та полісу. Зі змісту останніх вбачається, що ліміт страхування за шкоду, завдану майну, становив 160000 гривень, розмір франшизи 3200 гривень.

24 червня 2024року позивач через представника звернувся до відповідача із повідомленням про ДТП, а також в той же день подав тому ж адресату заяву про виплату страхового відшкодування на розрахунковий рахунок фізичної особи-підприємця, яка здійснювала відновлювальний ремонт автомобіля позивача. Викладені обставини підтверджуються копіями означених повідомлення та заяви, а також копією переліку документів.

03 жовтня 2024року відповідач здійснив виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 30 333,2 гривень. Розмір страхового відшкодування розраховано на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, від 25 липня 2024року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Seat Leon» д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 33 533,20 гривень. У тексті звіту наявне посилання на те, що визначення об`єму відновлювальних робіт, необхідних запчастин та матеріалів проводилось на підставі результатів огляду КТЗ від 28 червня 2024року (додаток 1). Протокол огляду складався ОСОБА_3 , а звіт оцінювача оцінювачем ОСОБА_4 . Дані обставини підтверджуються копією звіту з додатками.

В той же час, відповідно до проведеної на замовлення позивача товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, оформленої висновком експерта №1007/24 від 05 липня 2024року, слідує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Seat Leon» д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин без урахування складової ПДВ становить 39 312,02 гривень, а з ПДВ 41 662,77 гривень. При цьому і огляд пошкодженого автомобіля позивача, і складення висновку експерта проводились та складались однією особою експертом Дроздовим Ю.В. Вартість проведення експертизи склала 2 760 гривень та була сплачена позивачем. Викладені обставини підтверджуються копією відповідного висновку експерта з додатками, копією платіжної інструкції.

На момент звернення позивача до суду із позовом автомобіль позивача вже відремонтовано, що підтверджується копією акту №37 від 24 липня 2024року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно якого фактична вартість відновлювального ремонту склала 41 750гривень.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції вважав за можливе прийняти до уваги та ґрунтувати своє рішення на підставі даних, зазначених саме у висновку експерта №1007/24 від 05 липня 2024року, складеного на замовлення позивача, а не на звіті оцінювача, складеного на замовлення відповідача. Таке рішення суду зумовлене тим, що Звіт оцінювача ОСОБА_4 від 25 липня 2024року складено без особистого огляду таким оцінювачем об`єкту оцінки належного позивачу автомобіля, на підставі вихідних даних протоколу огляду транспортного засобу від 28 червня 2024року, який складено іншою особою ОСОБА_3 . Натомість, такого недоліку позбавлений висновок експерта №1007/24 від 05 липня 2024року, складений на замовлення позивача.

Суд виснував, що саме висновки щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача, наведені у висновку експерта, на відміну від даних у звіті оцінювача, є достовірними, обґрунтованими та такими, що зібрані із дотриманням встановленого законом порядку.

Розраховуючи суму недоплаченого страхового відшкодування, суд вважав, що розмір страхового відшкодування, який мав бути сплачений відповідачем, має дорівнювати вартості відновлювального ремонту авто позивача з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин, за вирахуванням із цієї суми ПДВ та франшизи: 39312,02грн 3200 грн = 36112,02грн. В той же час, в позасудовому порядку відповідачем було сплачено страхове відшкодування на суму 30 333,20грн, а тому розмір недоплаченого страхового відшкодування становить 5778,82грн.

Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, окрім іншого: поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Як встановлено судом, в основу розрахунку страхового відшкодування у розмірі 30333,20грн відповідачем покладено відомості Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 25 липня 2024року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 на замовлення відповідача.

Водночас, відповідно до висновку експерта №1007/24 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ) від 05 липня 2024року, складеного на замовлення позивача, судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, пошкодженого в ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин та за вирахуванням ПДВ становить 39312,02грн, а з додаванням ПДВ 41662,77грн.

Та у зв`язку з тим, що Звіт оцінювача ОСОБА_4 від 25 липня 2024року складено без особистого огляду таким оцінювачем об`єкту оцінки належного позивачу автомобіля, на підставі вихідних даних протоколу огляду транспортного засобу від 28 червня 2024року, який складено іншою особою ОСОБА_3 , а висновок експерта Дроздова Ю.В. №1007/24 від 05 липня 2024року жодних недоліків не має, суд дійшов правильного висновку прийняти до уваги та ґрунтувати своє рішення на підставі даних, зазначених саме у висновку експерта №1007/24 від 05 липня 2024року, складеного на замовлення позивача, а не на звіті оцінювача, складеного на замовлення відповідача.

Тож, суд першої інстанції, встановивши, що в позасудовому порядку відповідачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 30 333,20грн, що є недостатнім, обґрунтовано стягнув з відповідача розмір недоплаченого страхового відшкодування у сумі 5 778,82грн.

Твердження апеляційної скарги ТДВ СК «Гардіан» про те, що позивачем було долучено до позову Акт прийому-передачі виконаних робіт №37 від 24 липня 2024року, який свідчить про те, що автомобіль є відремонтованим, а тому, на його думку, будь-яке автотоварознавче дослідження втрачає статус належного доказу розміру завданих збитків, є безпідставним, оскільки як вбачається з матеріалів справи, висновок експерта Дроздова Ю.В. №1007/24 складено ним 05 липня 2024року, тобто до підписання акту прийому-передачі виконаних робіт №37 від 24 липня 2024року, а отже такий висновок експерта може бути належним доказом завданих збитків позивачу.

Більш того, суд першої інстанції правильно зазначив, що згідно копії акту №37 від 24 липня 2024року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), загальна вартість проведеного ремонту авто позивача перевищує не тільки, визначену у звіті оцінювача вартість відновлювального ремонту, а й вартість відновлювального ремонту, визначеного висновком експерта на замовлення позивача, при цьому як з урахуванням, так і без урахування ПДВ. Тож, розрахована судом на підставі наявних доказів сума страхового відшкодування та сума недоплаченого страхового відшкодування, що підлягає стягненню, у будь-якому випадку не перевищує вартість фактично проведеного відновлювального ремонту.

Необхідність проведення саме відповідного експертного дослідження зумовлена і тим, що страховик за законом не відшкодовує всю вартість відновлювального ремонту авто, а лише з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за вирахуванням франшизи, а у спірних правовідносинах ще й за вирахуванням ПДВ.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Гардіан» залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 14 травня 2025року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 12 листопада 2025року.

Судді: