Справа № 141/757/25
Провадження № 2/141/339/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області, в складі головуючого судді: Демченко І.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява від представника ТОВ «Споживчий центр» (далі Позивач) до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 32578,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.01.2025 ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір (оферти) № 22.01.2025-100000313 в електронній формі. Відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Позичальнику надані грошові кошти у розмірі 15000 грн з встановленим строком користування 140 днів, які Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Оскільки Відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість перед Позивачем, яка на момент подання позовної заяви становить 32578,37 грн, з яких: 13855,39 грн заборгованість за тілом кредиту; 13922,98 грн заборгованість за процентами, 4800,00 грн неустойка.

Окрім цього, Позивач просить стягнути з Відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 15.09.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник позивача та позивач копію ухвали суду отримали 16.09.2025. Клопотань та заяв не подавали.

Відповідач ОСОБА_1 копію ухвали суду від 15.09.2025 отримав 24.09.2025 та, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи № 141/757/25, відзив на позовну заяву до суду не направив.

В зв`язку з викладеним та керуючись ч.8 ст.178 ЦПК України та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини:

27.01.2025 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Споживчий центр» Кредитний договір № 22.01.2025-100000313, який складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), Заявки кредитного договору, Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору та Інформаційного повідомлення позичальника, які підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е112. Договір укладений в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов договору сума кредиту складає 15000,00 грн, який надається позичальнику шляхом перерахування за реквізитами електронного платіжного засобу позичальника 4149-49ХХ-ХХХХ-8393. Строк на який надається кредит становить 140 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 15.06.2025. Згідно з п.6 Заявки та Відповіді про прийняття пропозиції, процентна ставка становить 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Відповідно до п.7 комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 15 % від суми кредиту та дорівнює 2250,00 грн.

Ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

З наданої суду довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 146-2008 від 20.08.2025 вбачається, що 27.01.2025 успішно виконано платіж у сумі 15000,00 грн. Кошти були зараховані на картковий рахунок № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 636268840, призначення платежу: видача за договором кредиту № 22.01.2025-100000313. Таким чином, з довідки вбачається, що грошові кошти фактично були перераховані та зараховані на картку, зазначену відповідачем у кредитному договорі, що підтверджує факт отримання ним кредитних коштів.

Згідно з довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 22.01.2025-100000313 від 27.01.2025 позичальнику ОСОБА_1 нараховано заборгованість у загальній сумі 32578,37 грн, з яких: , 13855,39 грн заборгованість за основною сумою боргу; 13922,98 грн заборгованість за процентами, проценти нараховані за період з 27.01.2025 по 15.06.2025; 4800,00 грн неустойка.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що Позивач частково сплатив заборгованість за вищевказаним кредитним договором, а саме: 3000,00 грн від 17.02.2025; 6161,96 грн від 27.02.2025; 3000,00 грн від 19.03.2025. При цьому Позивач стверджує, що під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог, було враховано суми здійснених Відповідачем часткових оплат.

Щодо позовних вимог в частині заборгованості за основною сумою боргу та процентами суд зазначає:

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 заперечував наявність кредитних зобов`язань перед ТОВ «Споживчий центр» або оспорював їх розмір, натомість Позивач довів існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, тобто підтвердив факт отримання позичальником кредитних коштів.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд бере до уваги наданий Позивачем розрахунок розміру заборгованості за тілом кредиту і нарахованими процентами як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування розміру заборгованості, зокрема контррозрахунку, Відповідачем не надано.

Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, суд вважає, що з врахуванням часткової сплати Відповідачем суми заборгованості, позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за кредитом з процентами в сумі 27778,37 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині заборгованості за неустойкою, суд зазначає:

Законом України «Про споживче кредитування» передбачена можливість застосування до споживача неустойки у виді штрафу або пені.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Визначена кредитним договором неустойка не є ані штрафом, ні пенею, отже, ця умова договору суперечить положенням Закону і не підлягає застосуванню.

Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає заборгованість в сумі 27778,37 грн, яка виникла з кредитного договору № 22.01.2025-100000313 від 27.01.2025.

Згідно з частиною 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже, з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2059,04 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 279 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 22.01.2025-100000313 від 27.01.2025 в розмірі 27778,37 грн (двадцять сім тисяч сімсот сімдесят вісім грн. 37 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму сплаченого судового збору в розмірі 2059,04 грн (дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень 04 копійки).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручене у день його складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (адреса місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя І.В. Демченко