Справа № 163/2467/25
Провадження № 2-о/163/80/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року м.Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С., вивчивши заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту родинних відносин - батьківства (заінтересована особа - Любомльський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції)

в с т а н о в и в :

У заяві ОСОБА_1 просить встановити факт, що має юридичне значення (родинних відносин), а саме факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, просить внести відповідні зміни в актовий запис цивільного стану про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та для призначення судово молекулярно генетичної експертизи витребувати від Центру обліку геномної інформації Департаменту охорони здоров`я Міністерства оборони України інформацію про місце зберігання біологічного матеріалу, відібраного у військовослужбовця, солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народила доньку ОСОБА_3 , відомості про батька якої записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з ДР актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №6. Батьком дитини є ОСОБА_2 , з яким заявниця з березня 2019 проживала сім`єю без реєстрації шлюбу у будинку її батьків. Шлюб між заявницею та біологічним батьком дитини ОСОБА_2 , був укладений вже після народження дитини у 2020 році, що підтверджується витягом №5. При реєстрації народження дитини ОСОБА_3 , запис зі слів матері був здійснений оскільки ОСОБА_2 на той час перебував за межами України на заробітках. Після укладення шлюбу ОСОБА_2 планував подати заяву в органи РАЦС про визнання батьківства, але відтерміновував ці дії з огляду на їх спільне проживання і те що всім відомо, що це їх спільна дитина. Крім того, з 16.10.2020 ОСОБА_2 почав проходити службу за контрактом в Мукачівському РВК. В подальшому, 15.02.2022 року шлюб між заявницею та ОСОБА_2 був розірваний. Незважаючи на офіційне припинення шлюбу, заявниця та ОСОБА_2 , продовжували жити у цивільному шлюбі, так як примирились. Згідно сповіщення про факт зникнення безвісти військовослужбовця, виданого в/ч НОМЕР_1 від 26.09.2025 року за №11628кп/в4х та скерованого на начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 14.09.2025 року. Так як у ОСОБА_2 відсутні будь-які родичі, а заявниця є колишньою дружиною, тому офіційних сповіщень щодо нього ніхто не отримував та будь-якою інформацією не володіє. З огляду на такі обставини, вважає за необхідне отримати біологічний матеріал солдата ОСОБА_2 для проведення судової молекулярно генетичної експертизи для встановлення родинних відносин між дочкою заявниці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Факт батьківства має значення для легітимної реєстрації ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , що в подальшому дасть останній можливість мати всі права дитини по відношенню до свого батька.

Вивченням змісту заяви та доданих до неї матеріалів встановлено підстави для відмови у відкритті провадження з таких підстав.

У частині 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає справи про встановлення фактів, зазначених у ч.1 ст.315 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 ЦПК України).

У частині 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 викладено правовий висновок, згідно якого справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

ОСОБА_1 звернулась до суду із цією заявою в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту - факту батьківства, оскільки біологічним батьком її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька якої з певних причин записані в порядку ст.135 СК України, є ОСОБА_2 , який проходив військову службу та 14.09.2025 року зник безвісті.

За змістом ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно із ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Стаття 130 СК України визначає, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за правилами позовного провадження розглядаються справи за умов, передбачених ст.128 СК України, а за правилами окремого провадження - ст.130 СК України.

У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 361/2653/15-ц зазначено, що «передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим».

У правовому обґрунтуванні заявниця посилається на абзаци 3, 4 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у яких роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, визначається нормами Закону України 12 липня 2018 року № 2505-VIII «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» (далі - Закон № 2505-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону № 2505-VIII особа, яка зникла безвісти - це фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місце перебування на момент подання заявником заяви про її розшук.

Частина 1 статті 8 Закону № 2505-VIII визначає, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

Відповідно до ст. 22 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно із ст.46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону № 2505-VIII особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, виходячи з наведених законодавчих приписів зникла безвісти за особливих обставин особа не втрачає своєї цивільної правоздатності.

Доказів того, що ОСОБА_2 помер матеріали заяви не містять.

Із наведеного слід дійти висновку про відсутність підстав для застосування положень ст.130 СК України, оскільки право на звернення з такою заявою безумовно пов`язується зі смертю чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, а відтак виключає розгляд судом заяви ОСОБА_1 про встановлення батьківства в порядку окремого провадження.

За змістом висловленої Верховним Судом у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду правової позиції у постанові від 31 січня 2025 року в справі № 459/886/24 той факт, що відомості про смерть особи, факт батьківства якої заявник просить встановити, відсутні, дає підстави вважати, що у даному випадку наявний спір про право.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2025 року в справі № 213/1448/24 висловив правову позицію про те, що відсутність судового рішення про визнання особи померлим, а також належних доказів його смерті виключає можливість звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження на підставі статті 130 СК України.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, встановлено підстави для висновку про те, що заявлений в заяві юридичний факт батьківства не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку з чим у відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.260, 315 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення родинних відносин - батьківства (заінтересована особа - Любомльський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) .

На ухвалу протягом 15 днів з дня її складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Суддя О.С.Павлусь