Справа № 199/3971/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12.12.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Попружко Д.О.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скочко О.А., представника відповідача Дніпровської міської ради Чудновського А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі у м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності.

В обґрунтуванні заявлених вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний брат ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина.

У встановлений законом строк позивач звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 24.01.2025 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано через те, що відсутнє документальне підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем.

Відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 12.09.1959 року, батьком позивача зазначений ОСОБА_3 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження батька позивача ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 від 02.07.1934 року, батьком зазначений ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_5 (а.с.6).

Згідно із записом акта про народження дядька позивача ОСОБА_6 ), №43 від 28.05.1938 року, батьком зазначений ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_5 . При цьому у акті про народження дядька позивача ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), від 28.05.1938 року №43, помилково зазначено його ім`я як « ОСОБА_7 » (а.с.7).

Дядько позивача ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_9 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Петропавлівським РВУ УМВС України в Дніпропетровській області 03.03.1997 року, від якого у сторін народився син - ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження двоюрідного брата позивача ОСОБА_2 , серії НОМЕР_4 , та витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батьком зазначений ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_9 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 05.09.1997 року Петропавлівською селищною радою, актовий запис №114 (а.с.9).

Той факт, що дядько позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_10 одна і та сама особа, підтверджується співпадінням дати і місця народження; а також батько позивача ОСОБА_3 і дядько ОСОБА_8 мають спільних батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №616 (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина, яку отримав її син - двоюрідний брат позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Барсегян Я.С., №703 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер двоюрідний брат позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 24.07.2024 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №2660 (а.с.21). Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

У встановлений законом строк позивач звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 24.01.2025 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєвої Н.С. від 24.01.2025 року №262/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано через те, що відсутнє документальне підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем.

Тому, посилаючись на вказані обставини, позивач просив: встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , У порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

Представник відповідача Дніпровської міської ради Чудновський А.О. надав до суду відзив, у якому зазначив, що у позивача відсутні правові підстави для визнання за собою у судовому порядку права власності на нерухоме майно, оскільки жодною особою не оспорюється та не заперечується право позивача на спадкове нерухоме майно у зв`язку із відсутністю таких прав.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скочко О.А. надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та просила її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Дніпровської міської ради Чудновський А.О. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог про визнання права власності та надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Також у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ..

Так, свідок ОСОБА_13 , який є братом позивача ОСОБА_1 , у судовому засіданні підтвердив факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме що ОСОБА_2 є двоюрідним братом ОСОБА_1 . Крім цього підтвердив той факт, що в акті про народження ОСОБА_8 його ім`я помилково вказано як ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_12 , яка проживала по сусідству із ОСОБА_2 , у судовому засіданні підтвердила факт проживання останнього разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , який після смерті матері залишився проживати за цією адресою до своєї смерті.

Свідок ОСОБА_11 , яка була кумою ОСОБА_2 , у судовому засіданні підтвердила факт родинних відносин між ним та ОСОБА_8 , який є його батьком. Крім цього, свідок ОСОБА_11 підтвердила факт проживання ОСОБА_2 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні підтвердив факт родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , як батька та сина, відповідно. Крім цього підтвердив факт родинних відносин між ОСОБА_8 та заявником ОСОБА_1 , як дядька та племінника, відповідно. Також пояснив, що ОСОБА_2 тривалий час проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , по день його смерті.

Вислухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, копію спадкової справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 12.09.1959 року, батьком позивача зазначений ОСОБА_3 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження батька позивача ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 від 02.07.1934 року, батьком зазначений ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_5 (а.с.6).

Згідно із записом акта про народження дядька позивача ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) від 28.05.1938 року №43, батьком зазначений ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_5 (а.с.7). При цьому, у акті про народження дядька позивача ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), від 28.05.1938 року №43, зазначено ім`я « ОСОБА_7 » (а.с.7).

ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_9 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Петропавлівським РВУ УМВС України в Дніпропетровській області 03.03.1997 року (а.с.14), в даному шлюбі у них народився син - ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_4 та витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батьком зазначений ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_9 (а.с.10-12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 05.09.1997 року Петропавлівською селищною радою, актовий запис №114 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №616 (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина, яку отримав її син ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Барсегян Я.С., №703 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 24.07.2024 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №2660 (а.с.21). Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

Як вбачається із матеріалів копії спадкової справи, позивач 03.08.2024 року, тобто У встановлений законом строк, звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 90), однак постановою від 24.01.2025 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєвої Н.С. від 24.01.2025 року №262/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано через те, що відсутнє документальне підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем (а.с. 30,31).

Однією з позовних вимог позивач просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд зазначає, що надані на підтвердження вказаної обставини усні та письмові докази є належними та допустимими, відповідають вимогам ст. ст. 76-80 ЦПК України .

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні усіх обставин у їх сукупності, суд вважає вимоги позивача в частині встановлення факту родинних стосунків обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до свідоцтва про народження батька позивача ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 від 02.07.1934 року, батьком зазначений ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_5 (а.с.6).

Згідно із записом акта про народження дядька позивача ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) від 28.05.1938 року №43, батьком зазначений ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_5 (а.с.7). При цьому, у акті про народження дядька позивача ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), від 28.05.1938 року №43, зазначено ім`я « ОСОБА_7 » (а.с.7).

Інших синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мали.

Очевидним є той факт, що при складанні запису акта про народження ОСОБА_6 від 28.05.1938 року №43 (зберігся оригінал), помилково ім`я дитини було вказано « ОСОБА_7 », чол. статі, без зазначення по батькові. У подальшому усі документи видані на ім`я « ОСОБА_16 », при тому дата і місце народження, а також дані про батьків у обох випадках співпадають.

Таким чином, суд переконливо дійшов висновку про те, що дядько позивача ОСОБА_8 та вказаний у акті про народження ОСОБА_10 - одна і та сама особа, у зв`язку з чим батько позивача ОСОБА_3 і ОСОБА_8 є рідними братами.

Так, суд вважає доведеними обставини, на які посилається позивач, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є двоюрідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані обставини знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими та усними доказами, які не суперечать між собою. Встановлення факту має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації його права на спадщину, що відкрилася після смерті брата.

Із урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими доводи позивача та наявні підстави для задоволення заявлених вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд вважає їх передчасними з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Аналогічні висновки зазначені у п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, а саме «визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якіцо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку».

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, у позивача на теперішній час відсутні визначені зазначеною статтею підстави для визнання за собою права власності на нерухоме майно в судовому порядку, оскільки підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину є виключно докази підтверлження родинних стосунків, у разі доведеності яких нотаріусом може бути видано свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом. У зв`язку з цим, на думку суду, вимоги про визнання права власності на спадкове майно заявлені позивачем передчасно, оскільки відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину після смерті спадкодавця та згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України має право на одержання свідоцтва про право на спадщину, а враховуючи встановлення факту родинних відносин між ним та померлим, перешкод для оформлення спадкових прав немає.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження (розглянута та задоволена вимога про встановлення факту), а тому судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності, - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову, - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Дніпровська міська рада, , місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної

інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні

було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи

(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк

обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Л.Г. Якименко