КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/5353/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Житлобуд-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року в складі судді Петренко Н. О.,

встановив:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-Житлобуд-2» (далі - ТОВ «Явір-Житлобуд-2») звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму боргу за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.08.2022 по 31.03.2023 у розмірі 18 742,20 грн , 3% річних - 492,56 грн, інфляційних втрат - 1 028,01 грн.

Також просив відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивач зазначив, що вказана допомога була надана адвокатом Костіним К. МС. на підставі укладеного з ним Договору №01/05/24-П про надання правничої допомоги від 01.05.2024 року. Адвокат та позивач погодили розмір гонорару, який підлягає сплаті не пізніше шести місяців після набрання законної сили рішенням суду в сумі 4 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Явір-Житлобуд-2» борг за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період серпень 2022 р. - березень 2024 р. у розмірі 18 742,20 грн, 3% річних - 492, 56 грн та інфляційне збільшення боргу у розмірі 1 028, 01 грн, а всього 20 262, 77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Явір-Житлобуд-2» судовий збір у розмірі 3 028 грн.

16.10.2024 ТОВ «Явір-Житлобуд-2» звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Явір-Житлобуд-2» витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 4000 грн.

Заява мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не було вирішено питання про судові витрати.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року заяву представника ТОВ «Явір-Житлобуд-2» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Явір-Житлобуд-2» витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн.

10.12.2024 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року про стягнення витрат на правничу допомогу.

Посилається на те, що докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, було подано з порушенням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На порушення вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України її не було проінформовано про ухвалення додаткового рішення.

Правова позиція та зміст позовних вимог ТОВ «Явір-Житлобуд-2» у справі №759/11854/22 та в даній справі є ідентичними.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України в редакції, що була чинною на час відкриття апеляційного провадження, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4 000 грнз огляду на таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час винесення додаткової постанови) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2024 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, яка містила також вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Правом надання відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалась.

Судом встановлено, що під час ухвалення Святошинським районним судом м. Києва рішення від 26 вересня 2024 року, судом не було вирішено питання про судові витрати.

При цьому до позовної заяви позивачем було надано докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу:

- копію договору №01/05/24-П про надання правничої допомоги від 01 травня 2024 року, укладеного між адвокатом Костіним К. М. та ТОВ "Явір-Житлобуд-2", за умовами якого клієнт в порядку і на умовах, визначених цим договором, надає завдання, а адвокат бере на себе зобов`язання відповідно до завдання клієнта надавати йому правову допомогу в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності , в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Предметом надання правової допомоги є захист прав та інтересів клієнта, а саме: складання позовної заяви про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 , підготовка копій доказів до позовної заяви, формування квитанції про сплату судового збору, формування двох пакетів документів (позовів) до суду у відповідності до вимог ЦПК України та направлення їх поштовим відправленням до суду ( п. 1.1 договору). За допомогу, що надається адвокатом, клієнт сплачує адвокату плату (гонорар) у розмірі 4 000 грн;

- акт приймання-передачі наданих послуг по Договору №01/05/24-П про надання правничої допомоги від 01.05.2024, складений сторонам 17 червня 2024 року. Відповідно до змісту вказаного акта адвокат надав клієнту професійну правничу допомогу , а саме: склав позовну заяву про стягнення заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 ; підготував копії доказів до позовної заяви; сформував квитанцію про сплату судового збору; сформував два пакета документів (позовів) поштовим відправленням до Святошинського районного суду м. Києва.

Згідно положень частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Надані позивачем до позовної заяви докази на підтвердження понесених стороною судових витрат на правничу допомогу є належними та достатніми.

Верховний Суд в своїх постановах, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18 неодноразово наголошував на тому, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Заперечення проти заявлених в позовній заяві до стягнення судових витрат відповідачем подано було.

З огляду на викладене, а також ту обставину, що ТОВ "Явір-Житлобуд-2" до заяви про ухвалення додаткового рішення надав докази направлення копії цієї заяви ОСОБА_1 , остання не була позбавлена можливості надати заперечення щодо розподілу та розміру витрат на правову допомогу.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності втілено, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку тільки тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Враховуючи складність справи, суть спору, результат розгляду справи, характер наданих послуг, витрачений час на підготовку та направлення процесуальних документів, а також оцінивши необхідність понесених витрат, які мають бути компенсовані за рахунок другої сторони, відсутність заперечення іншої сторони щодо не співмірності заявлених вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду першої, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає відшкодуванню в сумі 4 000 грн.

Під час розгляду справи не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук