Справа № 724/3253/25
Провадження № 2/724/945/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О. Г.,

за участю секретаря судового засідання: Лазарюк О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотин Чернівецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача посилається на те, що 14.09.2020 року між ТОВ «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах визначених в графіку платежів відповідно до Додатку №1. Відповідно до п.1.2. умов Кредитного договору, кредит надається Позичальнику на наступних умовах: сума кредиту 42578,01 гривень; строк користування 60 місяців; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) робочих днів від дня укладення договору на рахунок Позичальника НОМЕР_1 в АТ «ТАСКОМБАНК», та погашається безготівковим шляхом на цей же рахунок.

Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

Разом із тим, умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Як наслідок, станом на 01.07.2025 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором № від 14.09.2020 року, становить 52307,85 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 42578,01 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 5,42 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 9724,42 грн.

Право вимоги за вказаним договором було передано АТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення прав вимоги.

Враховуючи вище наведене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 52307,85 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Хотинського районного суду від 11 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач, у встановлений судом строк, не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, враховуючи обґрунтування позовних вимог, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 14.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , який підписано позичальником власноручно, згідно умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.2 договору, кредит надається позичальнику на наступних умовах: тип кредиту кредит; сума кредиту 42578,01 грн.; строк надання кредиту 60 днів.

Згідно п. 1.3 договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у паспорті кредиту № , який є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності до змісту паспорту споживчого кредиту, кредитування відповідача здійснювалось на наступних умовах: сума кредиту 42578,01 грн., строк кредитування - 60 днів; щомісячні проценти 1,50%; річні проценти: загальні 0,01%; загальні витрати за кредитом 38332,65 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту 80910,66 грн.; реальна річна процентна ставка складає 31,02%. Кредит надається на будь-які законні цілі.

ОСОБА_1 також власноручним підписала графік платежів (п. 6 паспорту кредиту).

20.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Акціонерним товариством «Таскомбанк» укладено Договір факторингу № 200921. Відповідно до якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та дата відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимоги.

Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача у сумі 50161,34 грн. (порядковий номер 4237).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 14.09.2020 р., заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Таскомбанк» станом на 03.06.2025 р. становить 52307,85 грн, що включає: заборгованість по тілу кредиту 42578,01 грн.; заборгованість по відсоткам 5,42 грн.; заборгованість за щомісячними процентами 9724,42 грн.

Сума заборгованості також підтверджується випискою по особовим рахункам ОСОБА_1 за кредитним договором № за період з 14.09.2020 року по 03.0762025 року.

На підтвердження обґрунтованості заявлених вимог позивачем надані також: копія умов отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у редакції від 04.05.2020 року; копія письмової вимоги (Повідомлення); копія опису вкладення поштового відправлення (досудової вимоги).

Досліджені судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання нею кредитних коштів, а також неналежне виконання відповідачкою умов договору. Розрахунок заборгованості та виписки по рахунку підтверджують існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані жодними доказами.

Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, сплачуючи, крім цього, відсотки за користування коштами та комісію за обслуговування кредитної заборгованості.

Встановлено, що відповідачка не належним чином дотримувалася умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 01.07.2025 року в неї виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 52307,85 грн.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), згідно зі статтею 1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Положеннями Цивільного кодексу України не містять жодних обмежень щодо предмету договору факторингу (право грошової вимоги), за критерієм віднесення носія вказаної заборгованості до кола суб`єктів господарювання. Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною першою статті 1082 ЦК України передбачено зобов`язання боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Суд вважає, що копія договору факторингу та реєстру права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Доказів того, що ОСОБА_1 сплатила заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку.

З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ.

Суд враховує, що правомірність укладених між сторонами вказаного кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів а також відсотків та комісії за користування кредитом.

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, позивач направив на адресу позичальника письмову вимогу (повідомлення), про дострокове виконання зобов`язань за укладеними договорами з вимогою повернення боргу, однак, відповідачка не вчинила жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договорами, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Таскомбанк», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № від 14.09.2020 р. у сумі 52307,85 грн, що включає: заборгованість по тілу кредиту 42578,01 грн.; заборгованість по відсоткам 5,42 грн.; заборгованість за щомісячними процентами 9724,42 грн.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 гривні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 526,625,626,628,1049,1050,1054 ЦК України та ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (, яке розташоване в м. Київ вул. С.Петлюри, 30) заборгованість за кредитним договором № від 14.09.2020 р. у сумі 52307,85 грн. (п`ятдесят дві тисячі триста сім гривень 85 копійок), що включає: заборгованість по тілу кредиту 42578,01 грн.; заборгованість по відсоткам 5,42 грн.; заборгованість за щомісячними процентами 9724,42 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (, яке розташоване в м. Київ вул. С.Петлюри, 30) понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2025 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ