Справа № 290/805/24
Провадження № 2/273/233/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Бєлкіної Д.С., секретаря судового засідання Стаднюк В.В., з участю представника позивача Канчури Т.О., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Баранівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Романівської селищної ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання,

ВСТАНОВИВ:

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Романівської селищної ради звернувся до суду з позовом, в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Реєстрація батька дитини проведена проведена відповідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідачка зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, належним чином не піклується про свою дитину першого року життя. У будинку, в якому проживала відповідач з дитиною, відсутні продукти харчування та умови для проживання дитини першого року життя. Матері дитини ОСОБА_2 неодноразово надходили зауваження старости старостинського округу та медичного працівника с.Врублівка щодо неналежного виконання своїх обов`язків щодо дитини. Для обстеження стану здоров`я дитини в КНП «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня», ОСОБА_2 звернулася після неодноразових нагадувань від медичної працівника та втручання працівників служби у справах дітей Романівської селищної ради. 20.05.2024 року з метою перевірки усного звернення про неналежне виконання матір`ю своїх обов`язків щодо дитини, старостою Врублівського старостинського округу, медичним працівником АЗПСМ с.Врублівка, діловодом старостинського округу здійснено обстеження умов проживання дитини. В будинку відсутні умови для проживання дитини першого року життя - брудно, важкий запах, відсутні будь-які продукти харчування, одяг, предмети гігієни для дитини. На момент обстеження ОСОБА_2 та її співмешканець ОСОБА_4 перебували у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Стан матері та її співмешканця був таким, що ніс пряму загрозу життю та здоров`ю дитини. Малолітня дитина ОСОБА_3 виглядала занедбаною і голодною, дуже плакала. З ознак дитини, вона довгий час перебувала голодна, була залишена у безпорадному стані. Про загрозу життю та здоров`ю дитини повідомлено Романівську селищну раду, якою було прийнято рішення про відібрання дитини.Дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовано на тимчасовий догляд та виховання у сім`ю патронатного вихователя жительки смт. Романів ОСОБА_5 . Відповідачка ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей), та ч. 1 ст. 178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді), а також за ст.183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). Відповідно до інформації сімейного лікаря КНП «Центр первинної медико- санітарної допомоги» Романівської селищної ради дитина ОСОБА_3 потребує реабілітації в медичному закладі, огляду вузьких спеціалістів. Після відібрання дитини та станом на дату подання позову, відповідач ОСОБА_2 до служби у справах дітей Романівської селищної ради не зверталася, долею дитини не цікавилася, ніяких кроків щодо її повернення не зробила.

Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 06.02.2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні, здійснено виклик сторін.

Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 29.04.2025 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідачка до даного часу зловживає спиртними напоями, свою поведінку не змінила. Її син ОСОБА_6 вже півтора роки перебуває у патронатній сім`ї. За цей час вона жодного разу не відвідала дитину і не поцікавилася ним. Крім того, вона вже за цей час народила другу дитину, яку теж залишила. Протягом вагітності зловживала спиртними напоями.

В судовому засідання відповідач ОСОБА_1 пояснила, що з 18.02.2025 року вона змінила прізвище на ОСОБА_7 , оскільки одружилася. Позов визнає повністю, підтвердила, що не займається дитиною, тому що зловживає спиртними напоями. На даний час вона одружилася, народила другу дитину, але залишила її на виховання бабусі. Ніде не працює, займатися вихованням своїх дітей не має часу.

Вислухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.5).

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 21.05.2024 року №9, реєстрація народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,проведена відповідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 6).

Із повідомлення старости Врублівського старостинського округу від 20.05.2024 року встановлено, що комісією старостинського округу було здійснено виїзд у сім`ю ОСОБА_9 за усним повідомленням про те, що вона зловживає спиртними напоями, веде асоціальний спосіб життя, має шестимісячну дитину, яка голодна, не доглянута та перебуває у небезпеці. По приходу комісії ОСОБА_2 та її співмешканець ОСОБА_10 перебували у стані алкогольного сп`яніння, дитина гучно плакала, виглядала занедбаною і голодною. Дитина була доставлена в медичний заклад (а.с.8).

Виконавчим комітетом Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області 20.05.2024 року прийняте рішення №112 про негайне відібрання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_2 у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю новонародженої дитини, а також про влаштування дитини на тимчасовий догляд та виховання у сім`ю патронатного вихователя (а.с. 9-10).

Відповідно до довідки Романівської селищної ради від 16.10.2024 року № 606 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , не працює, систематично порушує громадський порядок, проживає із співмешканцем ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та разом зловживають спиртними напоями (а.с. 71).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 150 СК закріплюється обов`язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад.

Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою відібрання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 , без позбавлення батьківських прав є виникнення в сім`ї відповідачки небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Мати зловживає спиртними напоями, не бажає піклуватися про дитину, проживає за різними адресами, не здатна забезпечити повноцінний догляд за малолітньою дитиною.

Таким чином, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність відібрання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері без позбавлення її батьківських прав, оскільки позивачем належним чином обґрунтовано, що залишення дитини у біологічної матері є безумовно небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання у зв`язку з існуванням високого ризику життю та здоров`ю дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відібрання дитини від ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав, у даному випадку є доцільним та необхідним, оскільки протилежне, з огляду на встановлені судом обставини, може спричинити негативні наслідки для життя та здоров`я її дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд зауважує, що відібрання дитини у батьків, це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом.

Згідно з вимогами ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Отже, відповідач не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дитини.

Разом з тим, як встановлено частиною 4 статті 170 СК України та частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», відібрання дітей у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дітей; при задоволенні позову про відібрання дітей від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дітей.

В силу частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідачі є працездатними особами, інших дітей на їх утриманні немає, тому суд дійшов висновку, що відповідачі повинні надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 27.05.2024 року і до повноліття дитини.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідачки у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 141, 206 , 258, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування виконавчого комітету Романівської селищної ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання - задовольнити.

Відібрати у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав .

Передати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під опіку органу опіки та піклування Романівської селищної ради.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь органу опіки та піклування Романівської селищної ради, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь держави 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бєлкіна Д.С.