Справа № 697/2324/25
Провадження № 2/697/1104/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі головуючого судді Деревенського І.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) в особі представника Сімутіної Альони Андріївни звернулося до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.03.024 між ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №78471759.

Також, 20.03.2024 між ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2257846.

Договори укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронних підписів та електронних підписів одноразовим ідентифікаторами згідно Закону України «Про електронну комерцію».

14.06.2021 між ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №27 від 19.07.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №79471759 від 03.03.2024 в сумі 38000 грн., з яких 9500грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до реєстру боржників №28 від 25.07.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №2257846 від 20.03.2024 у сумі 11056,25 грн., з яких 3050 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8006,25 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №79471759 від 03.03.2024 в сумі 38000 грн., з яких 9500грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28500 грн. - сума заборгованості за відсотками та за договором позики №2257846 від 20.03.2024 у сумі 11056,25 грн., з яких 3050 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8006,25 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 24.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (далі - ТОВ «МАНІФОЮ») та ОСОБА_1 було укладено договір позики №7144076.

Договір позики підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №11-01/2024 відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги до боржників, зазначені у відповідних реєстрах, за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до реєстру боржників № 7 від 18.09.204 до Договору факторингу №11-01/2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №7144076 від 24.03.2024 у сумі 11227,85 грн., з яких: 2999,90 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4500 грн.. сума заборгованості за відсотками; 3727,95 грн. сума заборгованості за процентами.

Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цими договорами.

Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісних кредиторів, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Оскільки відповідач ухиляється від сплати своєї заборгованості, а позивач набув право вимоги до відповідача по вказаних кредитних договорах, то позивач, для захисту своїх прав, звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача заборгованість: Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №79471759 від 03.03.2024 в сумі 38000 грн., з яких 9500грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28500 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики №2257846 від 20.03.2024 у сумі 11056,25 грн., з яких 3050 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8006,25 грн. - сума заборгованості за відсотками; №7144076 від 24.03.2024 у сумі 11227,85 грн., з яких: 2999,90 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4500 грн.. сума заборгованості за відсотками; 3727,95 грн. сума заборгованості за процентами.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Сторона позивача повідомлена через систему «Електронний суд». Крім того в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності (а.с.7 на звороті).

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.81-82), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Також, на офіційному сайті Канівського міськрайонного суду Черкаської області були зазначені відомості про дату та час розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Станом на 13.11.2025 клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03.03.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79471759. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора «28448», про що свідчить п. 29 Договору позики, реквізити та підпис сторін (а.с.9-11).

Відповідно до п.2.1. Договору, сума позики 9500 грн.. Відповідно до п. 2.2. Договору, строк позики складає 30 днів. Відповідно до п.п. 2.3. Договору, процентна (базова) ставкою 2.5 % (фіксавана), денна процентна ставка 2,50 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2.70 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 114432,08%; орієнтовна загальна вартість позики складає 16625 грн. Дата повернення кредиту 01.04.2024.

Додатком №1 до Договору позики №79471759 від 03.03.2024 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 03.03.2024 по 01.04.2024, чиста сума кредиту 9500 грн., проценти за користування кредитом 7125 грн., реальна річна процентна ставка 114432,08, 36%, загальна вартість кредиту 16625 грн. (а.с.12).

Також, 20.03.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2257846. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора «1ВК4J5», про що свідчить п. 29 Договору позики, реквізити та підпис сторін (а.с.23-25).

Відповідно до п.2.1. Договору, сума позики 3050 грн.. Відповідно до п. 2.2. Договору, строк позики складає 15 днів. Відповідно до п. 2.3. процентна ставка (базова)/день складає 2,50 %. Денна процентна ставка 2,50 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2.70 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 231834,66%; орієнтовна загальна вартість позики складає 4193,75 грн.. Дата повернення кредиту 04.04.20254.

Додатком №1 до Договору позики №2257846 від 20.03.2024 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до таблиці, розрахованої за період з 20.03.2024 по 04.04.2024, чиста сума кредиту 3050 грн., проценти за користування кредитом 1143,75 грн., реальна річна процентна ставка 231834,66 %, загальна вартість кредиту 4193,75 грн. (а.с.26).

Відповідно до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2024 між ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», у відповідності до умов якого ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.14-16).

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (платою за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Таким чином, у разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 28.07.2021 було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.17-), 13.06.2022 додаткову угоду №7 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.18), 19.07.2024 - додаткову угоду №31 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.19), 25.07.2024 додаткову угоду №32 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.30).

Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру Боржників №27 від 19.07.2024 за Договором Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2023, фактор та клієнт уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2. Договору Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між Клієнтом та Фактором, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №27 кількістю 4963, після чого, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей ( а.с. 20).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 27 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за договором № 79471759 в сумі 38000 грн., з яких 9500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28500 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.22).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №79471759 від 03.03.2024, складеного позивачем, за період з 19.07.2024 по 31.07.2025 ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 38000 грн. (а.с.13).

Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру Боржників №28 від 25.07.2024 за Договором Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2023, фактор та клієнт уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2. Договору Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між Клієнтом та Фактором, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №28 кількістю 3750, після чого, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей ( а.с. 31).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 28 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за договором №2257846 від 20.03.2024 у сумі 11056,25 грн., з яких 3050 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8006,25 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.33).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2257846 від 20.03.2024, складеного ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АНЕСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», за період з 20.03.2024 по 25.07.2025 ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 11056,25 грн. (а.с.27-28).

Крім того, 24.03.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 7144076, відповідно до якого, за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити Позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Пунктом 2.3.3 даного договору сума позики складає 3000 грн. Відповідно до п. 2.3.4. строк позики 80 днів, тобто до 12.06.2024. У п.п. 2.4 договору сторони визначили розмір процентів за користування позикою: Акційна процентна ставка, фіксована: 0,01000% на день, застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умов дотримання позичальником умов оплати заборгованості ( п. 2.4.1). Базова процентна ставка, фіксована: 2,50000% на день, застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п. 3.1.2, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної Додаткової угоди, укладеної сторонами цього Договору (п. 2.4.2). Основна процентна ставка, фіксована: 2,50000% на день, застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду ( п. 2.4.3). Відповідно до п. 2.5. договору позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору на рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_1 . У п.п. 6.2., 6.2.1., 6.2.2. зазначено, що за неправомірне користування позикою/її частиною Позикодавець має право нарахувати, а Позичальник зобов`язаний на вимогу Позикодавця сплатити проценти на прострочену позику: в розмірі 12,00% від суми позики на 4-й день неправомірного користування; та в розмірі 3,00% від суми позики починаючи з 5-го дня за кожен день неправомірного користування. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора «d98248» (а.с.39-44).

26.03.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору позики №7144076 від 24.03.2024, відповідно до якої сума позики на дату укладення даної угоди 2999,90 грн., строк користування позикою 80 днів до 14.06.2024, дата повернення позики 14.06.2024. Основна процентна ставка, фіксована 2,5%. Загальні витрати за позикою в межах додаткової угоди 22624,92 грн.. Додаткова угода підписана електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора «J91085» (а.с. 50)

Факт отримання кредитних коштів в сумі 3000 грн. за договором №7144076 від 24.03.2024 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2782_47 від 22.01.2025, відповідно до якої 24.03.2024 відбулося зарахування коштів у сумі 3000 грн. на карту № НОМЕР_1 (а.с.54).

11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ», та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу №11-01/2024 у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 55).

Між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «МАНІФОЮ» 18.09.2024 було укладено додаткову угоду №8 до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 (а.с.58).

Між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «МАНІФОЮ» укладено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників №7 за Договором факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 1687 (а.с.59).

Відповідно до витягу з Реєстру Боржників № 7 до Договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за кредитним договором №7144076 на загальну суму 11227,85 грн. з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 2999, 90 грн.; сума заборгованості за процентами за користування позикою 4500 грн., сума заборгованості за процентами на прострочену позику 3727,95 грн. (а.с. 61).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №7144076 від 24.03.2024 ОСОБА_1 має заборгованість станом на 18.09.2024 у сумі 11227,85 грн. (а.с.62).

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаними вище договорами позики утворилась заборгованість.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу Відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

За таких обставин, у Позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорах, наявне право вимоги до Відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що:

03.03.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АНЕГСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79471759 в електронній формі на суму 9500 грн..

20.03.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АНЕГСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2257846 в електронній формі на суму 3050 грн..

24.03.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» ОСОБА_1 було укладено договір позики №7144076 в електронній формі на суму 3000 грн...

Факт укладення цих договорів стороною Відповідача не спростовано.

Факт отримання кредитних коштів в сумі 3000 грн. за договором №№7144076 від 24.03.2024 стороною Відповідача не спростовано. В матеріалах справи міститься копія листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2782_47 від 22.01.2025, відповідно до якої 24.03.2024 відбулося зарахування коштів у сумі 3000 грн. на карту № НОМЕР_1 (а.с.54).

Докази видачі та отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 9500 грн. за договором №79471759 від 03.03.2024 в матеріалах справи відсутні.

Докази видачі та отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 3050 за договором №2257846 від 20.03.2024 в матеріалах справи відсутні.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором №79471759 від 03.03.2024 та за договором №2257846 від 20.03.2024, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові від 30.01.2018 в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було надано первинних документів, які би засвідчили, що позикодавцем ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договором №79471759 від 03.03.2024 та за договором №2257846 від 20.03.2024, а відповідач ці кошти отримав. Не надано будь-яких доказів щодо погашення кредитної заборгованості за вказаними договорами.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги в частині стягнення заборгованості за договором №79471759 від 03.03.2024 та за договором №2257846 від 20.03.2024, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Наявний в матеріалах справи розрахунки заборгованості за договором №79471759 від 03.03.2024 містить інформацію про те, що станом на час звернення до суду розмір заборгованості становить певні суми.

Однак вказані розрахунки заборгованості не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитних договорів, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань).

Розрахунок заборгованості за договором №2257846 від 20.03.2024, на який посилається Позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим Позивачем, а, тому, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає Позивач.

У той же час розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 №6-16цс15.

Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості Відповідача за укладеними договорами №79471759 від 03.03.2024 та за договором №2257846 від 20.03.2024, позивачем суду не надано.

При цьому, як вже було зазначено, Позивач самостійно скористався наданими процесуальними правами, подавши клопотання про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 753/8671/21, від 18.09.2023 у справі № 582/18/21).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №638/2304/17).

За обставин не доведення позивачем розміру заборгованості за договором №79471759 від 03.03.2024 та за договором №2257846 від 20.03.2024, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову за даними кредитними договорами.

З огляду на вищевикладене, суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши такі на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором №79471759 від 03.03.2024 та за договором №2257846 від 20.03.2024.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики №7144076 від 24.03.2024, суд зазначає наступне.

Докази укладення вказаного договору в електронній формі, докази видачі кредиту відповідачу та переходу до Позивача права вимоги за цим кредитним договором наявні в матеріалах справи.

Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним Договором №7144076 від 24.03.2024, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором.

Докази, які б спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, сума тіла кредиту у 2999,90 грн. (за Договором позики №7144076 від 24.03.2024) підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, оскільки доказів погашення вказаної заборгованості по сумі кредиту відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що проценти по даному договорі розраховані в межах скоку визначеному кредитним договором, тому проценти за користування позикою у сумі 4500 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за прострочену позику за договором позики №7144076 від 24.03.2024 у 3727,95 грн.. Суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти введений 24.02.2022 року воєнний стан, вказана обставина є загальновідомою.

Позивачем нараховано суму заборгованості за процентами за прострочену позику в сумі 3727,95 грн. на період дії воєнного стану.

Відтак, враховуючи положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, Суд не вбачає підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за процентами за прострочену позику за договором позики №7144076 від 24.03.2024 у сумі 3727,95 грн., а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, з урахуванням суми неповернутого кредиту, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості: за кредитним договором №7144076 від 24.03.2024 у загальному розмірі становить 7499,90 грн., з яких: 2999,90 грн. - сума кредиту; 4500 грн. - проценти за користування кредитом, а всього 7499,90 грн..

Саме ця сума заборгованості має бути стягнута з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» оскільки останній не виконав свої зобов`язання за вказаними договорами.

В іншій частині позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 слід відмовити.

Статтею 140 ЦПК України передбачено стягнення витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи

Згідно ч. 2 ст. 140 ЦПК України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Враховуючи, що позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів саме в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1514 грн., а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні в цій частині судових витрат.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 60284,10 грн. і задоволено на суму 7499,90 грн., тобто на 12.44%

Таким чином, з ОСОБА_1 на корить ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути 376,68 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статями 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №7144076 від 24.03.2024 у сумі 7599,90 грн. (сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень 90 копійок), з яких: 2999,90 грн. - сума кредиту; 4500 грн. - проценти за користування кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 376,68 (триста сімдесят шість гривень 68 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 13.11.2025.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»: місце знаходження - м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, , , реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І . І . Деревенський