Справа № 202/9074/25
Провадження № 2/202/4966/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2025 року представник КП «Дніпроводоканал» ДМР Соколова Н.О. звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 , та на її ім`я, як відповідального квартиронаймача, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідач в порушення законодавства у сфері житлово-комунальних послуг в період з квітня 2015 року по червень 2025 року ухилялась від оплати за отримані послуги з водопостачання та водовідведення, в результаті чого, за ними, по особовому рахунку № НОМЕР_1 , станом на 30.06.2025 року, утворилась заборгованість в сумі 25001,00 гривень, з яких: 22681,80 гривень сума основного боргу за період з квітня 2015 року по червень 2025 року; 263,30 гривень сума 3% річних за період з 07.2018 року по 01.2022 року; 2055,90 гривень інфляційне збільшення за період з 07.2018 року по 01.2022 року.

Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за надані послуги в розмірі в розмірі 25001,00 гривень, а також витрати з оплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. від 22 вересня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідачі не скористались.

Представник позивача КП «Дніпроводоканал» ДМР - Соколова Н.О. в судове засідання не з`явилась, натомість подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що не заперечує проти заочного порядку вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до наданої позивачем довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02 липня 2025 року, відомостей з Єдиного демографічного реєстру (відповідь № 1798827 від 22.09.2025 року), відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем відповідно до державної програми забезпечення населення України надаються послуги з водопостачання і водовідведення в будинку АДРЕСА_2 , де зареєстрована ОСОБА_1 , а тому між Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачем встановились фактичні відносини з приводу надання зазначених послуг.

КП «Дніпроводоканал» ДМР на ім`я відповідального квартиронаймача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.6 статті 1 Закону України від 24.06.2004 №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №1875-ІV) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Частиною 1 статті 2 Закону №1875-ІV визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з пунктом 2 статті 5 Закону №1875-ІV комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За правилами, встановленими пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону №1875-ІV, споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 9 Закону №1875-ІV визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За змістом статті 22 Закону України від 10.01.2002 №2918-ІІІ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15.

Відповідно до розрахунку позивача, сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, згідно визначених у різні періоди відповідних тарифів, за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрована відповідач, складає 22681,80 гривень, що утворилась за період з квітня 2015 року по червень 2025 року.

Враховуючи встановлені обставини фактичного споживання відповідачем послуг позивача, за відсутності доказів на спростування таких обставин і недоведеність зворотного, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно заборгованості за надані послуги та наявність підстав для захисту прав позивача і присудження до стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суми боргу за спожиті послуги в розмірі 22681,80 гривень.

Вирішуючи решту заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

На підставі викладеного, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача інфляційних втрат за період з 07.2018 року по 01.2022 року в сумі 2055,90 гривень та трьох відсотків річних за цей же період в сумі 263,30 гривень.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 жовтня 2019 року по справі № 205/1460/15-ц, провадження № 61-13198св19.

За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, підлягають задоволенню, а тому на користь позивача з відповідача підлягають стягненню заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення станом на 30.06.2025 року в розмірі 25001,00 гривень, з яких: 22681,80 гривень сума основного боргу за період з квітня 2015 року по червень 2025 року; 263,30 гривень сума 3% річних за період з 07.2018 року по 01.2022 року; 2055,90 гривень інфляційне збільшення за період з 07.2018 року по 01.2022 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За звернення до суду з позовною заявою, у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в сумі 3028,00 гривень.

Доказів понесення інших витрат, на час розгляду справи, сторонами не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень на відповідача.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 203-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, , місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21а, заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення станом на 30.06.2025 року в розмірі 25001,00 гривень, з яких: 22681,80 гривень сума основного боргу за період з квітня 2015 року по червень 2025 року; 263,30 гривень сума 3% річних за період з 07.2018 року по 01.2022 року; 2055,90 гривень інфляційне збільшення за період з 07.2018 року по 01.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, , місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21а, понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мачуський