УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2025 р. суддя Дніпровського районного суд міста Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд: «визначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 додатковий строк у 2 (два місяці) для прийняття спадщини за заповітом посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.М. від 28.09.2006 року за реєстровим №4558 на майно, а саме земельну ділянку, що належала сину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка розташована на території АДРЕСА_1 ».

Вимоги позиву обґрунтовані тим, що в провадженні Шостої Київської державної нотаріальної контори перебуває на розгляді заява ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 його матері ОСОБА_4 . ОСОБА_1 являється внуком своєї бабусі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та після якої була заведена спадкова справа. Мати ОСОБА_1 , була дружиною ОСОБА_3 , який був сином ОСОБА_2 . ОСОБА_1 будучи спадкоємцем померлої матері за законом (перша черга) 17.04.2024 року через свого представника звернувся до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою, якою просив зарахувати до спадкової маси земельну ділянку, яка розташована на території АДРЕСА_2 , що належала його батьку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер у вересні 2006 року, тобто раніше своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17.04.2024 року Постановою державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ( ОСОБА_2 ) на земельну ділянку, що належала батьку позивача ( ОСОБА_3 ) у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини.

Із постанови державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. від 17.04.2024 року, позивач дізнався про існування заповіту складеного його бабусею ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.М. від 28.09.2006 року за реєстровим №4558. Позивач вважає, що земельна ділянка, що належала батьку позивача ОСОБА_3 , розташована на території АДРЕСА_1 (СТ ІНФОРМАЦІЯ_7) входить до спадщини після померлої матері позивача ( ОСОБА_4 ), яка також увійшла до складу спадщини після смерті його бабусі ( ОСОБА_2 ) в порядку спадкової трансмісії, оскільки померлою бабусею на нього був складений заповіт на прийняття всього майна від 28.09.2006 року, за реєстровим №4558.

Таким чином строк для прийняття спадщини за заповітом пропущений позивачем у зв`язку із відсутністю відомостей про існування заповіту, що в свою чергу є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини на майно бабусі за заповітом в порядку ч.2 ст.549 ЦК УРСР, в зв`язку з чим судом повинен бути продовжений строк для прийняття спадщини за заповітом, для подання заяви про прийняття спадщини на майно що належала сину померлої бабусі ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_3 .

Вказану позовну заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 листопада 2025 року.

Вивчивши матеріали позовної заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною позовною заявою до суду, суддя дійшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд, в якому право доступу, тобто право порушити провадження у цивільній справі в суді, є одним із аспектів поряд з організаційними та процесуальними гарантіями (рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте наведене право не є абсолютним та може підлягати обмеженням (рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станев проти Болгарії [ВП]» (Stanev v. Bulgaria [GC]), заява № 36760/06, § 230).

Судом установлено та вбачається з Автоматизованої системи документообігу суду «Д-3», що в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала справа №755/9014/24 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 липня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В описовій частині рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року встановлено:

«27 травня 2024 року позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до Київської міської ради, про продовження строку для прийняття спадщини, просив:

- Продовжити строк ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 для прийняття спадщини за заповітом посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.М. від 28.09.2006 року за реєстровим №4558 на майно, а саме земельну ділянку, що належала сину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер у серпні 2006 року, яка розташована на території АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в провадженні Шостої Київської державної нотаріальної контори перебуває на розгляді заява ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 його матері ОСОБА_4 . ОСОБА_1 являється внуком своєї бабусі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та після якої була заведена спадкова справа. Мати ОСОБА_1 , була дружиною ОСОБА_3 , який був сином ОСОБА_2 . ОСОБА_1 будучи спадкоємцем померлої матері за законом (перша черга) 17.04.2024 року через свого представника звернувся до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою, якою просив зарахувати до спадкової маси земельну ділянку, яка розташована на території АДРЕСА_2 , що належала його батьку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер у вересні 2006 року, тобто раніше своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17.04.2024 року Постановою державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ( ОСОБА_2 ) на земельну ділянку, що належала батьку позивача ( ОСОБА_3 ) у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини.

Із постанови державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Н.В. від 17.04.2024 року, позивач дізнався про існування заповіту складеного його бабусею ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.М. від 28.09.2006 року за реєстровим №4558. Позивач вважає, що земельна ділянка, що належала батьку позивача ОСОБА_3 , розташована на території АДРЕСА_1 (СТ ІНФОРМАЦІЯ_7) входить до спадщини після померлої матері позивача ( ОСОБА_4 ), яка також увійшла до складу спадщини після смерті його бабусі ( ОСОБА_2 ) в порядку спадкової трансмісії, оскільки померлою бабусею на нього був складений заповіт на прийняття всього майна від 28.09.2006 року, за реєстровим №4558.

Таким чином строк для прийняття спадщини за заповітом пропущений позивачем у зв`язку із відсутністю відомостей про існування заповіту, що в свою чергу є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини на майно бабусі за заповітом в порядку ч.2 ст.549 ЦК УРСР, в зв`язку з чим судом повинен бути продовжений строк для прийняття спадщини за заповітом, для подання заяви про прийняття спадщини на майно що належала сину померлої бабусі ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_3 »

Як передбачено ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Так, проаналізувавши заявлені позивачем вимоги, суб`єктний склад учасників у справі, мотиви та підстави позову у даній позовній заяві, а також у справі №755/9014/24, судом установлено подання до суду позовних заяв з аналогічними вимогами щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що стосується визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З огляду на викладене, суд убачає визначені законом підстави для відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у зв`язку набранням законної сили рішення суду, ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 4, 186, 260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: