головуючий у суді І інстанції Хромова О.О.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Глухової О.В.

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило стягнути у солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 67 374,35 грн, заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 24 607,37 грн, заборгованість за спожиті з 1 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 46 941,24 грн, заборгованість за спожиті з 1 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 14 016,80 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 931,98 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 1 054,25 грн, заборгованість по внесках за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з централізованого опалення у розмірі 102,06 грн, заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з постачання гарячої води у розмірі 112,91 грн, витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а тому ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Відповідачі від послуг централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися, проте своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 1 травня 2024 року складає 155 140,96 грн.

Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги від 11 жовтня

2018 року № 602-18, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Київенерго» прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих послуг до 01 травня 2018 року з надання послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, що включені до розрахунку заборгованості.

За таких обставин, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 мають заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 155 140,96 грн, що складається із заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 67 374,35 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 24 607,37 грн, заборгованість за спожиті з 1 листопада 2021 року по 1 травня 2024 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 46 941,34 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14 016,80 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії - 931,98 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за постачання гарячої води - 1 054,25 грн, заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з централізованого опалення - 102,06 грн, заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з постачання гарячої води - 112,91 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії та/або постачання гарячої води у розмірі 155 140,96 грн, з яких:

- заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 67 374,35 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 24 607,37 грн;

- заборгованість за спожиті з 1 листопада 2021 року по 30 квітня 2024 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 46 941,24 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14 016,80 грн;

- заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 931,98 грн;

- заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 1 054,25 грн;

- заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з централізованого опалення у розмірі 102,06 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 757 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 757 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 757 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 757 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням представник ОСОБА_1 - адвокат Веніамінова А.П. звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідачем неодноразово надавались належні та достатні докази щодо того факту, що у квартирі АДРЕСА_2 відсутні комунікації, якими б забезпечувалось фактичне використання послуги споживачем (скаржником), а саме: не змонтовані система опалення, система холодного та гарячого водопостачання. Послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води не надавались позивачем, внаслідок технічної неможливості позивача з надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.

Вказує, що окрім наданих відповідачем доказів на підтвердження своїх заперечень - довідок ОСББ "ЖК Перовський" (дата реєстрації ОСББ - 28 квітня 2017 року) № 138, № 139 від 4 жовтня 2024 року факт відсутності опалювальних приладів (радіатори) за наявності місць підключень під опалювальні прилади також підтверджується актом обстеження квартири АДРЕСА_2 від 24 грудня 2024 року № 05381, який підтверджує дані та обставини зазначені у довідках ОСББ "ЖК Перовський"№ 138, № 139 від 4 жовтня 2024 року.

Наголошує, що подання звернення відповідачів щодо відключення квартири від мережі центрального опалення з письмовою заявою є можливим тільки за умови, що квартира АДРЕСА_2 є підключеною до мережі центрального опалення та гарячого водопостачання, що не доведено позивачем належними та достатніми доказами.

Зазначає, що позивачем не надано суду будь-яких інших доказів, які б свідчили про фактичне надання позивачем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води відповідачам до квартири АДРЕСА_2 чи хоча б доказів про можливість надання цих послуг (наявність змонтованої системи опалення, наявність підключення системи гарячоговодопостачання тощо). Надані суду у значній кількості нібито докази у вигляді «Сводных ведомостей», «Відомостей» позивача, які є внутрішніми документами позивача та інших внутрішніх документів позивача не доводять факту підключення квартири АДРЕСА_2 до систем опалення та гарячого водопостачання, а, відтак, й факту надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води відповідачам.

Відтак, наведеними вище доказами доводиться той факт, що у спірний період й до цього часу послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, заборгованість за якими є предметом розгляду у справі № 755/12046/24, позивачем відповідачу ОСОБА_1 та іншим відповідачам не надавались та технічно не могли бути надані, за нібито надання яких позивач намагається безпідставно стягнути з відповідачів оплату за ці не надані послуги.

Звертає увагу, що оскаржуване рішення стосується всіх співвласників квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , втім, зазначаючи вимогу щодо солідарного стягнення з відповідачів, судом не враховано, що квартира належить відповідачам на праві спільної часткової власності, а саме ОСОБА_4 - 11/100 частини; ОСОБА_1 - 8/100 частини; ОСОБА_2 - 11/100 частини; ОСОБА_5 (повнолітня з 12.02.2024 р.) - 35/100 частини; ОСОБА_6 (неповнолітня) - 35/100 частини. Звертає увагу, що в разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільноїчасткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з нихпро стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанова ВС від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц, постанова ВСУ від 4 листопада 2015 року у справі № 6-734цс15, постанова ВС від 1 вересня 2020 року у справі № 352/2163/13-ц).

Судом першої інстанції не взято до уваги відсутності у справі розрахунків сум стосовно відповідачів відповідно до права спільної часткової власності.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Зеленський А.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Веніамінова А.П. просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну та поштову адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду та рекомендованим повідомленням.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів укладення договору і наявність договірних зобов`язань відповідачів по оплаті наданих позивачем комунальних послуг відповідно до умов договору та за встановленими тарифами. Відповідачі послуги отримали і не оплатили їх у повному розмірі, мають заборгованість в оплаті. Відповідачі не довели наявності підстав для звільнення від обов`язку сплатити надані їм комунальні послуги, чи для зменшення їх вартості, чи факту ненадання таких послуг, чи факту більшої оплати вказаних комунальних послуг, і не оспорили розміру наявної заборгованості.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони не відповідають наявним у матеріалах справи доказам та обставинам справи.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, який введений в дію 01 травня 2019 року (далі - Закон № 2189-VIII), а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24 червня 2004 року № 1875.

У п. 5 ч. 3 Закону № 2189-VIII визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із положеннями ст. 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Приписами ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Виконавцем комунальної послуги відповідно до Закону № 2189-VIII є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.

Управитель багатоквартирного будинку - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Частиною 1 ст. 6 Закону № 2189-VIII передбачено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг, в тому числі послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Так, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від

27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01 травня 2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

Управителем багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «ПЕРОВСЬКИЙ».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2189-VIII передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої Закону № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу.

Положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Стаття 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 року передбачала право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З 1 травня 2019 року почала діяти нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189, який передбачив у ч. 2 ст. 4 цього Закону, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства належать: встановлення порядку обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води; встановлення порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води. В подальшому пункт 6 ч. 2 ст. 4 цього Закону було доповнено і його редакція передбачала «встановлення порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води в редакції Закону № 1060-IX від 3 грудня 2020 року.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Відповідно до п.9 ч.29 Постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», вказано, що споживач має право бути звільненим від плати за послуги у разі їх ненадання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 12 липня 2024 року № 689223, відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою:АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 12 липня 2024 року№ 689216, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 12 липня 2024 року № 689211, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 12 липня 2024 року № 689201, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, зі свідоцтва про право власності від 21 липня 2014 року серії НОМЕР_1 , виданого Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_4 - 11/100 частини та членам її сім`ї: ОСОБА_1 - 8/100 частини, ОСОБА_2 - 11/100 частини, ОСОБА_3 - 35/100 частини, ОСОБА_6 - 35/100 частини.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вказував, що станом на 1 травня 2024 року заборгованість відповідачів складається із заборгованості за спожиті після 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі

67 374,35 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 24 607,37 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 01 травня 2024 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 46 941,34 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14 016,80 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії - 931,98 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за постачання гарячої води - 1 054,25 грн, заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з централізованого опалення - 102,06 грн, заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з постачання гарячої води - 112,91 грн.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не погоджуючись із доводами позову вказують, що як вбачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості (т. 1 а.с. 29-34) в цих розрахунках відсутні дані щодо нарахувань ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання до 1 травня 2018 року, які, в разі підключення квартири N° 100 до внутрішньо будинкової системи опалення та гарячого водопостачання мали здійснюватися ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

Наявна у матеріалах справи Інвентаризаційна справа № 132494 щодо квартири АДРЕСА_2 виготовлена 22 листопада 2011 року, містить інформацію, що на 15-му поверсі, на якому знаходиться кв. АДРЕСА_2 на момент проведення інвентаризації сантехнічне обладнання та кухонні плити не встановлені та вказані умовно згідно проекту.

Позивачем не надано жодних доказів у спростування обставини, що спірна квартира не була забезпечена відповідними обладнаннями для подачі тепла і гарячої води.

Свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_3 видано 21 липня 2014 року.

ОСББ "ЖК Перовський" (код 41310094) зареєстрований 28 квітня 2017 року та здійснює свою діяльність дотепер й здійснювало функції управителя багатоквартирного будинку у період укладання N° 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року.

Зазначають, що позивач набув статусу надавача послугиз централізованого опалення та гарячого водопостачання тільки з 1 травня 2018 року та не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що квартира АДРЕСА_2 є підключеною до внутрішньо будинкової системи опалення та гарячого водопостачання та що надання послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання є технічно можливою.

Перевіряючи зазначені доводи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено наступне.

Так, згідно пункту 6.3.4. ДБН В.2.5- 67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів».

Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньо будинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання, розташованого на цих мережах. При цьому, відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення.

Зазначене підтверджується вимогами статті 1 Закону України «Про теплопостачання», згідно якої місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

В той же час, на стадії апеляційного розгляду справи, стороною відповідача було подано в якості доказів План Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок АДРЕСА_4 ) станом на 22 листопада 2011 року.

Колегією суддів було приєднано до матеріалів справи нові докази, а саме План Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок АДРЕСА_4 ) станом на 22 листопада 2011 року на стадії апеляційного провадження з урахуванням думки сторони позивача, Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Зеленського А.М., який не заперечував щодо приєднання даного доказу до матеріалів справи.

Так, як вбачається із Плану Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, у будинку АДРЕСА_1 на момент проведення інвентаризації оздоблювальні роботи проведено не в повному обсязі. Сантехобладнання та кухонні плити невстановлені та вказані умовно, згідно проекту. Внутрішні двері не встановлені та вказані умовно, згідно проекту. Після завершення всіх видів будівельних та оздоблювальних робіт лінійні розміри підлягають переобміру.

Як вбачається із довідок № 138, № 139 управителя будинку ОСББ «Житловий комплекс «Перовський», які містяться в матеріалах справи, квартира за адресою АДРЕСА_1 не підключена до внутрішньо будинкової системи опалення та гарячого водопостачання. Відсутнє підключення точок розподілу постачання централізованого опалення та постачання гарячої води. Квартира перебуває без ремонту після будівництва багатоквартирного будинку та введення будинку в експлуатацію, в квартирі відсутня змонтована система опалення та водопостачання. В опалювальних сезонах 2018-2019 років, 2019-2020 років, 2020 -2021 років, 2021- 2022 років, 2022-2023 років, 2023-2024 років квартира не опалювалася та не була підключена до будинкової системи опалення та гарячого водопостачання, не підключена до централізованих мереж теплопостачання та гарячого водопостачання, у приміщенні відсутні радіатори, у квартирі не зроблено ремонт та не опалювалася від централізованих мереж починаючи з 2018 року - підтверджує зазначені обставини станом на 04 жовтня 2024 року.

Жодних обставин, що після введення будинку в експлуатацію саме на власника квартири покладено обов`язок самостійно встановлювати обладнання для подачі тепла і гарячого водопостачання, не встановлено.

Колегія апеляційного суду також не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що мало місце самовільне відключення відповідачів від системи опалення та гарячого водопостачання, оскільки відсутні докази, що квартира відповідачів взагалі була підключена до відповідних систем.

Також як вбачається із довідки ОСББ «Житловий комплекс «Перовський» № 54 від 17 вересня 2021 року, що в житловій квартирі АДРЕСА_2 в період з 01 серпня 2017 року по 17 вересня 2021 року ніхто не проживав, у зв`язку із відсутністю в квартирі будь яких ремонтних робіт та відсутністю сантехнічного, опалювального, електричного та іншого обладнання необхідного для постійного та комфортного перебування в квартирі.

Апеляційним судом встановлено, що ОСББ "ЖК Перовський" (код 41310094) зареєстрований 28 липня 2017 року та здійснює свою діяльність дотепер й здійснювало функції управителя багатоквартирного будинку у спірний період, що дає йому підстави надавати відомості щодо відсутності теплопостачання у квартирі АДРЕСА_2 починаючи з 2018 року.

Більше того довідками ОСББ «Житловий комплекс «Перовський» підтверджено відсутність як споживання послуг у спірній квартирі, так і їх підключення.

У той же час саме позивач повинен здійснювати контроль за проведенням періодичної повірки, обслуговування зазначених засобів обліку, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж.

Матеріали справи не містять жодного доказу чи інформації, що підтверджують факт підключення квартир, включно квартири АДРЕСА_3 на момент введення вказаного будинку в експлуатацію до централізованих мереж постачання теплової енергії та гарячого водопостачання.

У викладеному в мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 висновку зазначається, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності.

Так, у цій справі відповідач є споживачем в сенсі Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з правовим висновком у Постанові КЦС ВС від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22: за відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною в таких цивільних відносинах.

Судом першої інстанції не враховано статус відповідача як споживача, який є «слабкою» стороною в таких цивільних відносинах та ухвалено рішення без повного з`ясування обставин, без належного дослідження доказів споживача та без їх належної оцінки, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема, захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Скаржник, як споживач - фізична особа є слабшою стороною в цивільних відносин з професійним надавачем послуг теплопостачання.

З врахуванням наведеного, апеляційним судом всі сумніви та розумні припущення тлумачаться на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах з надавачем житлово-комунальної послуги.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України).

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що результатом апеляційного перегляду є скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, то у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь апелянтів підлягає до стягнення судовий збір, сплачений ними за апеляційну скаргу у розмірі по 1 135 грн 50 коп. кожному.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП невідомий) судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі по 1 135 (одній тисячі сто тридцять п`ять) грн 50 коп. кожному.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба