Справа № 202/8188/25
Провадження № 2/202/4586/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю: секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2025 року представник ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № -121405 від 15.09.2021 року в загальному розмірі 19912,50 гривень, а також понесених судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір № -121405, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 500,00 гривень на умовах передбачених цим договором, його додатків та правил. Терміном користування кредитом 20 діб, з датою повернення кредиту 05.10.2021 року (включно).

ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором й надало відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договорів. При цьому, відповідач покладені на неї зобов`язання за договором не виконувала, кредитні кошти не повернула, відсотки за користування ним не сплатила.

15.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №15-02/22 відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №-121405. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №-121405. Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором №-121405, загальний розмір заборгованості за яким, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 19912,50 грн., з яких: 3500,00 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 16412,50 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 порушила умови договору № -121405 від 15.09.2021 року щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» в розмірі 19 912,50 гривень, останнє вимушене звернутись до суду за захистом свої прав та інтересів.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. 27 серпня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались.

18 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чуб В.С. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що сторона відповідача не погоджується з позовними вимогами, з огляду на наступне. Згідно умов договору, відповідач отримала кредит у розмірі 3500,00 гривень, строк користування кредитом складав 20 діб з 15.09.2021 року до 05.10.2021 року включно. Відповідно до Графіку розрахунків розмір плати за користування кредитом становить 1,95 % за кожен день користування, а розмір належних до сплати процентів є фіксованим та застосовується протягом дії цього договору. Пунктом 3.8 Договору обумовлено: позичальник зобов`язується здійснити повернення суми кредиту та нараховані, у відповідності до цього договору, проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів, тобто одноразовим платежем у розмірі 4860,00 гривень, шляхом зарахування власних грошових коштів на рахунок товариства не пізніше 05.10.2021 року. Також згідно розрахунку заборгованості перед ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» по кредитному договору від первинного кредитора, станом на 15.02.2022 заборгованість відповідача становить: 3500,00 грн. за тілом кредиту, 1261,00 грн. за відсотками. При цьому, відповідач заперечує факт ініціювання нею пролонгації строку кредитування та оспорює розрахунок заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», в якому здійснено нарахування процентів після закінчення строку дії договору позики за період з 05.11.2021 року по 23.02.2022 року включно - всього за 111 календарних днів за відсотковою ставкою 3,9% денних в загальному розмірі 15151,50 грн..

Також представник відповідача зазначила, що відповідач частково виконала покладені зобов`язання та внесла кошти в сумі 3551,00 гривень, наступними платежами: 10.10.2021 року у розмірі 1111,00 грн., 19.10.2021 року - у розмірі 577,00 грн., 21.10.2021 року у розмірі 293,00 грн., 25.10.2021 року у розмірі 583,00 грн., 26.10.2021 року у розмірі 567,00 грн., 31.10.2021 року у розмірі 420,00 грн..

Щодо витрат на правничу допомогу позивача в розмірі 9000,00 грн. представник позивача зазначила що вони є необґрунтованими, нерозумними, непропорційними та неспівмірними виконаній роботі адвоката за цим договором.

На підставі наведеного, сторона відповідача просить частково задовольнити позовні та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № -121405 від 15.09.2021 року у загальному розмірі 1309,00 грн..

22 вересня 2025 року представник ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала відповідь на відзив на позовну заяву в якій зазначає, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Також зазначає, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

29 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чуб В.С. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала додаткові пояснення у справі, на підставі яких наполягала на частковому задоволенні позову та стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № -121405 від 15.09.2021 року лише в розмірі 1309,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, натомість в прохальній частині позову директор ТОВ «Коллект Центр» зазначив, що просить розглянути справи за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Чуб В.С. у судове засідання не з`явились, натомість в додаткових поясненнях у справі від 29.09.2025 року представник відповідача зазначила, що просить розглянути справу без участі сторони відповідача.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступник підстав.

Судом встановлено, що 15.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № -121405 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року (далі Договір позики).

Договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних (п. 9.2 Договору позики)

Пунктом 9.3. Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19);від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження№ 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року справа № справа № 524/5556/19 (провадження № № 61-16243 св 20).

Тобто, судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Відповідач пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ позивача, надала всі необхідні дані для встановлення особи й оформлення договору, та шляхом використання одноразового ідентифікатора P8M7XYK9, підписала електронний Договір позики № -121405 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомилась до моменту укладання.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що Договір позики № -121405 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

У відзиві на позовну заяву відповідачем ОСОБА_1 не оспорювала та підтвердила факт укладення між нею та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», Договору позики № -121405 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ЦК України, Законом України «Про електрону комерцію», Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до п.2.1 Договору позики, за цим договором товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахований на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором.

Згідно п.2.2 Договору позики, кредит надається в загальній сумі (сума кредиту) 3500,00 гривень. Дата видачі кредиту 15.09.2021 р., дата повернення кредиту 05.10.2021 р. (включно), термін користування кредитом 20 діб (п. 2.3. Договору позики). За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору) (п. 2.5. Договору позики).

Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування Кредитом.

Плата за користування Кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування Суми кредиту та плати за користування Кредитом на Рахунок Товариства (п. 2.7. Договору позики).

Як вбачається з Графіку розрахунків, який є Додатком №1 до Договору позики № -121405 від 15 вересня 2021 року та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором: дата видачі кредиту/дата платежу: 15 вересня 2021 року/05 жовтня 2021 року; кількість днів у розрахунковому періоді 20 днів; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 3500,00 гривень/4860,00 гривень; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 3500,00 гривень/3500,00 гривень; проценти за користування кредитом 1360,00 гривень; реальна річна процентна ставка - 39882,51%; загальна вартість кредиту 4860,00 гривень.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» свої зобов`язання за Договором Позики виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3500,00 гривень, що підтверджується інформаційної довідки № 560/02 від 11.02.2025 року ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг через платіжний сервіс «Platon» виконав транзакцію за даними: номер транзакції 33171-31491-69233, номер замовлення 357005, сума 3 500,00 гривень, дата та час проведення 2021-09-15 16:39:10, номер платіжної картки НОМЕР_1 , емітент платіжної картки PRIVAT BANK, код авторизації 291329, опис переказ для позики -121405.

Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні грошові кошти та здійснюючи часткове повернення коштів й оплати відсотків за користування ними.

Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором позики виконувала неналежним чином, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість, яка відповідно до складеного ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» розрахунку, станом на 15 лютого 2022 року складає 4761,00 гривень, з яких: 3500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1261,00 грн. заборгованість за процентами, які нараховані за період з 16 вересня 2021 року по 05 жовтня 2021 року.

Щодо наявності у ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до відповідача за Договором позики № -121405 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року, суд зазначає наступне.

Згідно з умовами Договору позики, позикодавець/кредитор має право укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою стороною.

15 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №15-02/22 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за договорами, зазначеними в реєстрі прав вимоги. Також підписано та скріплено печатками товариств акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №15-02/22 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15 лютого 2022 року.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 15.02.2022 року до Договору №15-02/22 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15.02.2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги за договором позики № -121405 (id кредиту 19254), укладеним між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 в розмірі 4761,00 гривень, з яких: 3500,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 1261,00 гривень заборгованість за відсотками.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № -121405, складеним ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 05 листопада 2021 року по 14 лютого 2022 року нараховані відсотки за ставкою 3,9% у сумі 13 923,00 грн. та за період з 15 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року нараховані відсотки за ставкою 3,9% у сумі 1 228,50 грн. за користування ОСОБА_1 коштами, внаслідок чого загальний розмір заборгованості останньої за вказаним договором становить 19 912,50 грн., з яких: 3 500,00 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 15 184,00 грн. та 1 228,50 заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги за договорами, зазначеними в реєстрі прав вимоги. Також між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» підписано та скріплено печатками товариств акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року.

Згідно з Реєстром боржників від 10 січня 2023 року до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року Том №2, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги за договором позики № -121405, укладеним між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 в розмірі 19912,50 грн., з яких: 3500,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 16412,50 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Отже, відповідно до Договору №15-02/22 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15 лютого 2022 року та Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № -121405 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року.

Відповідно до здійсненого ТОВ «Коллект Центр» розрахунку заборгованості, після отримання права грошової вимоги до відповідача за Договором позики, позивач жодних додаткових нарахувань не здійснював.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом враховується, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, не повернула фактично отримані за кредитним договором кредитні кошти (тіло кредиту) в розмірі 3500,00 гривень, а тому має заборгованість перед правонаступником кредитодавця ТОВ «Юніт Капітал», яке вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

У відзиві на позовну заяву сторона відповідача зазначає, що після закінчення строку після закінчення строку дії договору позики (25.10.2023), безпідставним є нарахування відсотків за користування позикою.

При вирішенні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами, суд керується наступним.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 910/1238/17 касаційний суд дійшов такого висновку:

- проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплат врегульований ч.1 ст.1048 ЦК України.

- проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч.2 ст.625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за "користування кредитом" (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за "користування кредитом", до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних

Як встановлено судом, Кредитним договором № 341753133 від 14.10.2021 року передбачено сплату процентів на наступних умовах:

- п. 9.13. За користування, наданими за цим Договором, грошовими коштами у строк передбачений п.п. 2.3. цього Договору (Строк період користування кредитними коштами складає 20 днів, що починається з 15.09.2021 року та закінчується 05.10.2021 року (включно)), встановлюється процентна ставка у розмірі 702% річних (або 1,95 % за 1 (один) день користування грошовими коштами);

- п. 9.6 сторони домовились, що після закінчення Строку дії цього Договору, проценти за користування Кредитом можуть бути нараховані Товариством, згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1 404 % річних та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної Вимоги Позикодавця Позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти Позичальника..

Умовами кредитного договору, сторонами узгоджено два періоди нарахування процентів: за користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України у визначений строк дії договору; за користування кредитними коштами, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і за весь час прострочення.

Окрім того, Договором позики передбачено розмір процентів, що будуть нараховані у разі прострочення грошового зобов`язання, після закінчення строку дії кредитного договору, які є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України. При цьому, представником позивача в позові та у відповіді на відзив на позовну заяву здійснено посилання безпосередньо на ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за Договором позики, як в межах строку його дії (відповідно до ст. 1048 ЦК України) за період з 15.09.2021 року по 05.10.2021 року в розмірі 1360 гривень, так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст. 625 ЦК України), що нараховані згідно з п.п. 9.6. Договору позики, за період 06.10.2021 по 23.02.2022 року в сумі 15052,50 гривень.

При цьому, судом враховується, що в період з 10.10.2021 року по 31.10.2021 року відповідач здійснювала оплати за Договором позики на загальну суму 3550,00 гривень, з яких: 691,00 гривень та 420,00 гривень 10.10.2021 року; 577,00 гривень19.10.2021 року; 293,00 гривень 21.10.2021 року; 583,00 гривень 25.10.2021 року; 147,00 гривень та 420,00 гривень 26.10.2021 року; 420,00 гривень 31.10.2021 року, які відповідно до наданих розрахунків заборгованості були враховані в оплату відсотків.

В ході розгляду справи відповідачем не надано доказів, які б підтверджували повне виконання нею зобов`язань за договором № 341753133 від 14.10.2021 року, чи спростовували доводи, наведені позивачем, зокрема, й наданий розрахунок заборгованості.

За таких обставин, необґрунтованими є доводи відповідача про безпідставність нарахування процентів у пред`явленому в позові розмірі.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що в установлені договором строки відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача, який є правонаступником кредитора, заборгованість за договором позики № -121405 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року, яка складає 19912,50 гривень, з яких: 3500,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 1228,50 гривень - заборгованість за відсотками в межах строку дії договору позики; 15184,00 гривень - заборгованість за відсотками, що нараховані згідно з п.п. 9.6. Договору позики відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 КК України

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011).

З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи сторін, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не пливають на вищезазначений висновок суду.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За звернення до суду з позовною заявою в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», позивачем ТОВ «Коллект Центр» були понесені витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 22.08.2025 року № .

З поданих представником документів встановлено, що між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено Договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року.

Обсяг виконаних робіт визначений у Витязі з Акту № 12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року, згідно з яким, АО «Лігал Ассістанс», було витрачено 4 години на надання усної консультації та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі суду, вартість виконаних робіт оцінено 9000,00 грн.

Дану винагороду було сплачено ТОВ «Коллект Центр» на користь АО «Лігал Ассістанс», що підтверджується платіжною інструкцією№ від від 11 серпня 2025 року.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено, що витрати на правничу допомогу позивача в розмірі 9000,00 грн. є необґрунтованими, нерозумними, непропорційними та неспівмірними виконаній роботі адвоката за цим договором, що по суті є клопотанням про зменшення цих витрат.

Так, вирішуючи питання розподілу витрат на правову допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час, тощо.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також позицію позивачів, представником яких заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оцінюючи наявні у справі докази, суть спору, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання надання послуг та їх обсяг, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру до 4000 гривень.

Саме таких розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідає критеріям, закріпленим ЦПК України, зокрема, принципам співмірності, реальності та розумності судових витрат.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю. «Коллект Центр», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, заборгованість за договором позики № -121405 «Проста позика» від 15 вересня 2021 року, яка складає 19912,50 гривень, з яких: 3500,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 16412,50 гривень - заборгованість за відсотками (1228,50 гривень відсотки, нараховані в межах строку дії договору позики; 15184,00 гривень - відсотки, нараховані згідно з п.п. 9.6. Договору позики, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю. «Коллект Центр», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мачуський