справа № 619/3813/25
провадження № 2/619/1721/25
Рішення

Іменем України

06 листопада 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 619/3813/25,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»,

третя особа: приватний виконавець виконавчого округу

Херсонської області Баталін Сергій Сергійович,

вимоги позивача: про визнання недійсним договору позики.

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним договір про надання коштів у позику № 00400125 від 13 серпня 2019 року укладений між ним, ОСОБА_1 , та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "ОНЛАЙН ФІНАНС", стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "ОНЛАЙН ФІНАНС" на користь ОСОБА_1 грошові кошти отримані у сумі 23355,00 грн, виконавчий збір 2335,50 грн. та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "ОНЛАЙН ФІНАНС" на користь держави судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що кредитний договір №00400125 укладено з використанням паспорту, який не належить позивачу. ОСОБА_1 13.05.2019 року отримав айді картку, будь-якого іншого паспорту позивач не має. Картковий рахунок зазначений у кредитному договорі не належить позивачу. Договір не містить телефону позичальника, а також не підписаний у електронному вигляді. Наголошує, що кредитний договір не укладав, не ініціював отримання коштів у кредит, а також не отримував грошових коштів від ТОВ «Качай Гроші».

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Відповідно до ухвали суду від 09.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.08.2025. Витребувано у ТОВ «Онлайн Фінанс» оригінал договору про надання коштів у позику №00400125 від 13.09.2019 року укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші», в якому зазначено повний номер карткового рахунку позичальника.

16.07.2025 на виконання ухвали від 09.07.2025, на адресу суду надійшли витребувані докази по справі.

07.08.2025 відповідно до ухвали суду витребувано у Банка-емітента Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» інформацію: чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжна картка 5168-74XX-XXXX-2452 та інформацію чи належить картковий рахунок № НОМЕР_2 , що відкритий в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 , якщо ні то на чиє ім`я відкрито даний картковий рахунок.

10.09.2025 відповідно до ухвали суду повторно витребувано у Банка-емітента Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» інформацію: чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжна картка 5168-74XX-XXXX-2452 та інформацію чи належить картковий рахунок № НОМЕР_2 , що відкритий в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 , якщо ні то на чиє ім`я відкрито даний картковий рахунок.

Ухвалою суду від 06.10.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 30.10.2025. Повторно витребувано у Банка-емітента Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» інформацію: чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжна картка 5168-74XX-XXXX-2452 та інформацію чи належить картковий рахунок № НОМЕР_2 , що відкритий в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 , якщо ні то на чиє ім`я відкрито даний картковий рахунок.

21.10.2025 на виконання ухвали суду від 06.10.2025 АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надало витребувані докази. Згідно наданої інформації в банку на ім`я ОСОБА_1 була емітована банківська картка № НОМЕР_3 .

Від позивача надійшла заява, у якій просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, судова повістка була отримана представником відповідача в електронному кабінеті 08.10.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного документу.

Третя особа у судове засідання не з`явився, з заявами до суду не звертався, про слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення SMS-повідомлення на номер телефона, який зазначений у позові, про що свідчить довідка про доставку SMS-повідомлення у додаток «Viber».

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд. 13.08.2019 ТОВ «Качай Гроші»» та ОСОБА_1 уклали договір про надання позики № 00-400125 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до кредитного договору, Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 10350, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

Як убачається з п.4.4.сторони дійшли згоди, у всіх відносинах між позичальником і товариством у якості підпису позичальника буде використовуватися електронний цифровий підпис з одноразовим індентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Грошові кошти згідно п. 2.1 надаються у безготівковій формі на картковий рахунок НОМЕР_4 .

Згідно виконавчого напису, вчиненого 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., за реєстровим № 100727, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай Гроші» стягнуто заборгованість у розмірі 23355,00 грн.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 66964955 від 28.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Баталіним С.С. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого напису № 100727 виданого 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., відкрив виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай Гроші» заборгованості у розмірі 23355,00 грн.

28.12.2023 між ТОВ «Качай гроші», та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС»», було укладено Договір факторингу №1-28122023 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» було відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором.

ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу №29/012024-01, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЕЙС» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ОСОБА_1 за Кредитним договором від 13.08.2019.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 14 серпня 2024 року замінено стягувача ТОВ «Качай гроші», на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія « Онлайн Фінанс» у виконавчому провадженні № 66964955 відкритому на підставі виконавчого напису № 100727 вчиненого 15.07.2021 приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай гроші».

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2024 року у справі 619/6688/24 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконавчий напис № 100727, вчинений 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 23355,00 грн, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» користь ОСОБА_1 по сплаті судового збору в розмірі 968,60 грн.

Мотиви суду.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (тут і далі - в редакції, чинній на час укладення оспорюваного правочину) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною четвертою статті 14 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.

Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України «Про інформацію» та спеціальний Закон України «Про захист персональних даних».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку).

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував, що договір з відповідачем він не підписував, його паспортні дані було використано невстановленими особами, оскільки ОСОБА_1 13.05.2019 року отримав айді картку, будь-якого іншого паспорту позивач не має. Картковий рахунок зазначений у кредитному договорі не належить позивачу. Договір не містить телефону позичальника, а також не підписаний у електронному вигляді, тому спірний договір № 00-400125 укладено за відсутності волевиявлення позивача.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів, що оспорюваний договір укладено іншою особою.

З долучених до позову спеціальних умов договору №00-400125, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Качай Гроші» вбачається, що з метою виконання вимог закону щодо ідентифікації в ІТС ТОВ «Качай Гроші», позивачем надано всі свої особисті дані, а саме: ПІБ, серію та номер паспорта, ідентифікаційний код.

Крім того, позивач надав згоду на обробку персональних даних, шляхом проставлення електронної відмітки, як того вимагає стаття 2 Закону України «Про захист персональних даних», а також створив особистий кабінет та зайшов до нього з використанням логіну та пароля, які були відомі лише йому.

Тобто позивачем пройдено в порядку передбаченому пунктом 2 Договору процедуру верифікації платіжної картки, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти.

Окрім того, без введення ОСОБА_1 персональних даних (ПІБ, РНОКПП), номеру телефону та номеру банківської картки, які відомі виключно останньому, здійснення його верифікації, передання ним та отримання відповідачами персональних даних від позивача з метою укладення договору, є неможливим.

Доказів на підтвердження того, що така ідентифікація була проведена не відповідачем надано не було.

Посилання на те, що його паспортні дані та РНОКПП могли отримати невстановлені особи, оцінюються судом критично, оскільки позивач не звертався до правоохоронних органів, дані про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань суду не надані, вирок у кримінальній справі чи постанова суду, які набрали законної сили та свідчили б про те, що треті особи з незаконним використанням персональних даних позивача, оформили кредитні договори на ім`я позивача, відсутні. Доказів втрати паспорту та звернення із заявою про втрату до органів поліції також не надано.

Твердження позивача про те, що картковий рахунок, зазначений у кредитному договорі, не належить позивачу, судом спростовуються, оскільки згідно наданої інформації в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 була емітована банківська картка № НОМЕР_3 .

Позивачем було заявлено клопотання про витребування оригіналу договору №00400125 від 13.09.2019 року у ТОВ «Онлайн Фінанс». Проте від відповідача надійшла відповідь, що оригінал договору перебуває у первинного кредитору ТОВ «Качай Гроші». Однак, клопотання про витребування оригіналу договору №00400125 від 13.09.2019 року у ТОВ «Качай Гроші» заявлено не було.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, заявляв клопотання про витребування доказів, які були задоволені судом.

Разом з тим, більше клопотань про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки викладені в ньому обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові та, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про захист прав споживачів, судові витрати компенсуються за рахунок Держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», місцезнаходження: м. Київ, бульвар Верховної Ради, 34, ;

третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Баталін Сергій Сергійович, адреса: м. Одеса, вул. Успенська, 54.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2025 року.

Суддя Н. В. Коваленко