Справа № 404/1387/25
Номер провадження 2/404/472/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Котової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, та Служба у справах дітей Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав її батька - ОСОБА_2 . В обгрунтування позову зазначено, що її батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Шлюб між батьками був розірваний. Після їх розірвання шлюбу вона постійно проживала з мамою у місті Рівне, де проживає і на даний час. 28 серпня 2015 року її матір одружилася із ОСОБА_4 , та з того часу вони проживали однією сім`єю. Від народження має порушення опорно-рухового апарату та постійно проходить реабілітацію. Відповідач (її батько) жодного разу не приймав участі в таких програмах, завжди нею займалася мама та вітчим. Відповідач ніколи не виявляв бажання спілкуватися з нею, не цікавився її здоров`ям, не знає, які речі мають важливе значення для неї, телефонував раз в півроку, а то і рідше, ніколи не виявляв інтересу до її життя. Незважаючи на те, що біологічного батька вона бачила один раз з моменту розлучення батьків, батьківську опіку та увагу отримувала від вітчима. Усе, що робило її життя повноцінним і щасливим, було заслугою її вітчима, якого вважає своїм батьком, та який замінив їй батька, піклується про неї, підтримував у всьому, завжди був поруч. ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла. Смерть матері стала для неї величезною втратою, залишилась без її любові та підтримки, але вітчим не залишив її, він залишився поряд, допомагаючи пережити цей важкий час і піклуючись про неї, як про свою рідну дитину. Рот цьому, вважає, що її батько - ОСОБА_2 не виконував батьківських обов`язків відносно неї та не виконує їх і на теперішній час.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. На підставі частини третьої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради та Службу у справах дітей Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області (а.с.20). В матеріалах справи міститься клопотання (а.с. 34) про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Службу у справах дітей Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області на управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, однак це клопотання представником позивача не підтримувалось представником позивача в судовому засіданні, так як дитина проживає в місті Рівне, відтак належною третьою особою є Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, яка є учасником цієї справи.

Через канцелярію суду виконавчим комітетом служби у справах дітей Рівненської міської ради подано до суду висновок (вх. № 27181 від 04.07.2025 року) органу опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » (а.с.58-63).

Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 25 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання з викликом свідків (а.с. 123).

Позивач та її представник в судовому підтримали позовні вимоги та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказував, що батько не міг спілкуватися з донькою, оскільки йому чинила перешкоди бабуся.

Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву (вх. № 44970 від 05.11.2025 року) про розгляд справи за її відсутності (а.с.139-142).

Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась, причини неявки суду не відомі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив таке.

Батьками дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24 листопада 2008 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області (актовий запис за № 2438) (а.с. 6).

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 лютого 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 20.08.2005 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 584 - розірвано (а.с. 12).

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 28 серпня 2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис № 1116. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: ОСОБА_5 , дружини: ОСОБА_5 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 28 серпня 2015 року (а.с. 9). Тобто матір позивача ОСОБА_3 вдруге уклала шлюб та змінила прізвище.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 74 (а.с. 10).

Згідно форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів від 07.06.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_1 , в неї наявність інвалідності з 2010 року, клініко-функціональний діагноз та код за МХК-10: Дитячий церебральний параліч, реабілітаційний потенціал: середній, мета реабілітації: відновлення обмеження життєдіяльності часткове, відновлення соціально-побутового стану часткове (а.с. 7-8) .

Відповідно до довідки № 5 від 17.01.2025 року, виданої Рівненським ліцеєм № 8 Рівненської міської ради, ОСОБА_1 навчається в 10 класі Рівненського ліцею № 8 Рівненської міської ради (а.с. 11).

В матеріалах справи містяться документи на підтвердження того, що дитиною опікується лише мати та вітчим. Зокрема, згідно характеристики Рівненського ліцею № 8 Рівненської міської ради Пшенична Кароліна навчається у РЛ № 8 з першого класу. Учениця засвоює навчальний матеріал відповідно до критеріїв високого та достатнього рівнів. Надає перевагу вивченню предметів гуманітарного циклу, начитана. Комунікабельна, рівна у стосунках із ровесниками, відгукується на добро, старанно ставиться до дорученого, правильно реагує на зауваження, належні висновки, завжди оцінює ситуацію, критично мислить, намагається знаходити вихід із життєвих ситуацій, які переживає, активна у громадському житті класу. За станом фізичного розвитку належить до групи дітей з ООП. Тому протягом усього періоду навчання у початковій та основній школі мала потребу в асистенті вчителя інклюзивного класу. Мама цікавилася навчанням дочки, постійно спілкувалася із класним керівником та асистентом вчителя. Дівчинка впродовж тривалого часу проживала із мамою і вітчимом. Зі слів ОСОБА_7 , вітчим допомагав у навчанні, психологічно підтримував, цікавився її життям. Ставлення дівчини до нього, на думку класного керівника і директора закладу, позитивне. Гарно відгукувалася про особу вітчима і бабусю дівчинки із материного боку (а.с. 11 на звороті).

Актом обстеження умов проживання від 17 січня 2025 року головними спеціалістами відділу правового та соціального захисту дітей ССД проведено обстеження умов проживання: АДРЕСА_2 . Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: дівчинка займає окрему кімнату, об лаштовану усім необхідним: ліжко, шафа, стіл для занять. За цією адресою проживають: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

За висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » від 27.06.2025 року керуючись статтями 19, 164 Сімейного кодексу України, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 58-63).

Відповідно до психологічного заключення від 02.06.2025 року психолог ОСОБА_8 , член Асоціації психологів, гештальт-терапевт у процесі навчання, провів дослідження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з метою встановлення емоційного зв`язку дитини з потенційними опікунами, визначення її суб`єктивного бажання, а також оцінка психологічного безпечного середовища для подальшого проживання, яке тривало упродовж трьох індивідуальних зустрічей та зроблені рекомендації: з огляду на глибоку емоційну прив`язаність дитини до вітчима, його здатність задовольняти всі її фізичні, емоційні та матеріальні потреби, а також з урахуванням нещодавньої втрати матері та високої вразливості у зв`язку х діагнозом (ДЦП), зміна місця проживання та розрив значущого зв`язку може мати травматичні наслідки для психічного стану ОСОБА_7 . Рекомендовано зберегти для дитини сталий спосіб життя та залишити її під опікою вітчима (а.с. 67-71).

Щодо продовження терміну дії інвалідності ОСОБА_9 , комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Ювілейний» Рівненської міської ради повідомив, що матір дитини ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а від зазначення даних біологічного батька ОСОБА_2 в ході прийому у лікаря, дитина відмовилася в присутності бабусі ОСОБА_10 . Під час візиту до лікаря-педіатра було наголошено на необхідності подачі документів, які б зазначали хто є законним представником - опікуном дитини для завершення оформлення медичної документації форми 080/о. Так як не надано таких документів, остаточне оформлення відповідної документації щодо продовження інвалідності не було завершено (а.с. 71 на звороті-72).

Крім того, Рівненським ліцеєм № 8 Рівненської міської ради надано відповідь № 151 від 02.07.2025 року про те, що за період навчання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 яка станом на 02.07.2025 року є ученицею 11-А класу, батько ОСОБА_2 не звертався до класного керівника чи адміністрації закладу із питаннями, пов`язаними із навчанням, поведінкою та потребами ОСОБА_1 , не був присутній на батьківських зборах та інших загальношкільних заходах. Заяв, пояснень, довідок від імені ОСОБА_1 не надавав (а.с. 72 на звороті).

Також, Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Ювілейний» Рівненської міської ради повідомив, що станом на даний час педіатр ОСОБА_11 є задекларованим лікарем дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батько дитини, ОСОБА_2 , станом здоров`я дитини за увесь період медичного спостереження у закладі не цікавився. Під час проведення медичних оглядів дитину не супроводжував і не був присутнім під час їх проведення. Телефонні дзвінки або інші звернення щодо стану дитини до лікаря не здійснював (а.с. 73).

Відповідачем та його представником на підтвердження того, що батько опікується дитиною подані копії квитанцій від 13.05.2025 року, 29.04.2025 року, 15.05.2025, 08.09.2025 року про внесення коштів ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 , як аліменти (а.с. 94-97в), тобто в період розгляду справи в суді.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укргрейн логістик» на посаді водія автотранспортних засобів, його дохід за період з грудня 2024 року по квітень 2025 року становить 60750,00 грн (а.с. 98).

На звернення ОСОБА_2 від 07.02.2025 року Службою у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в межах компетенції, повідомило, що неповнолітня ОСОБА_7 у своєму письмовому поясненні, яке надала до служби вказала, що на даний час вона не бажає спілкуватись з останнім, просить її не турбувати і дати їй час після смерті мами. Провівши бесіду з ОСОБА_4 встановлено, що він ніколи не налаштовував, не забороняв і не забороняє ОСОБА_2 , як батьку, спілкуватися чи бачитися з донькою ОСОБА_7 , що відобразив у своєму письмовому поясненні (а.с. 105).

Постановою старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.01.2025 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 404/8811/2014-ц, виданого 23.01.2015 року Кіровським районним судом міста Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2014 року по 14.11.2026 року закінчено, у зв`язку із смертю стягувача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 109).

Водночас, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які були допитані в судовому засіданні беззаперечно повідомляли обставини, щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, зазначили що вихованням та розвитком дитини займається вітчим самостійно без допомоги та участі біологічного батька дитини.

Відповідно до частини восьмої статті 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною першою статті 18 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Згідно статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В пунктах 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини четвертої статті 152 Сімейного кодексу України, дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною п`ятою статті 12 цього ж закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України ). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

В судовому засіданні позивач категорично заперечувала присутність батька в її житті, зазначала, що він є для неї чужою людиною і наполягала на задоволенні позовних вимог.

Водночас, достатніх та переконливих доказів щодо належного утримання та виховання своєї дочки відповідач до суду не подав та доводи позивача не спростував.

Таким чином, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 позбавити батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 7, 19, 150, 152, 155, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, статтями 4, 10, 11, 12, 76-81, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, та Служба у справах дітей Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно його доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: 33013, місто Рівне, вулиця Шевченка, будинок № 45.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області, місцезнаходження: 25014, місто Кропивницький, вулиця Дарвіна, будинок № 14.

Повний текст рішення суду складено 17.11.2025 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Л. Д. Кулінка