Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2025 Справа №607/9651/25 Провадження №2-о/607/345/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кантелюк Томаш-Теодор Юрійович, заінтересовані особи Тернопільська міська рада, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Березій Зінаїда Анатоліївна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років,

УСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю її разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , з 16.06.1990.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що вона проживала однією сім`єю із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 06.03.2025 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу заведено спадкову справ №16/2025 щодо майна померлого ОСОБА_4 , на підставі заяви ОСОБА_1 , про прийняття спадщини за законом, оскільки вона проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заповіту ОСОБА_4 за життя не складав. При вивченні матеріалів спадкової справи виявлено, що родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відсутні. Ці обставини унеможливлюють видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , а саме на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 . На підставі викладеного, посилаючись на ч. 2 ст. 315 ЦПК України, заявник звернулася за судовим захистом.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.05.2025 відкрито провадження по справі.

Представник заінтересованої особи Тернопільської міської ради подав письмові пояснення, в яких вказує, що заява є необґрунтованою, оскільки заявницею не надано жодного доказу ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, тощо. З цих підстав просить у задоволенні заяви відмовити.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, щодо задоволення заяви поклався на думку суду.

Заінтересована особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. в судове засідання не з`явилася.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились з невідомих на те суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади №2025/002968343 від 03.03.2025, ОСОБА_1 з 16.06.1990 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Як слідує з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.09.2010, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 04.09.2010 зареєстрували шлюб.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03.03.2025, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років.

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Березій З.А. заведено спадкову справу №16/2025, що вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. із заявою №40 від 06.03.2025 про прийняття спадщини за законом.

Згідно роз`яснення за вих. №79/02-14 від 06.03.2025, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.03.2025, № довідки 80368398, заповіту ОСОБА_4 не складав. При вивченні матеріалів спадкової справи №16/2025 виявлено, що родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відсутні. Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України «у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім?єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини.» Відповідно до п. 4.6 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, факт проживання спадкоємців однією сім?єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Рішення суду, про встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім?єю з ОСОБА_4 не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини, нотаріусу не надано. Внаслідок цього це унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , а саме на 1/6 (одну шосту) частку квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.06.2000, Міське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 дійсно належить за правом спільної сумісної власності ОСОБА_7 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Свідоцтво видано згідно з розпорядженням (наказом) від 31.05.2000 №32065.

Як слідує з технічного паспорту, виготовленого станом на 14.05.2013, на квартиру АДРЕСА_1 , власниками є: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 .

Згідно технічної характеристики квартири, квартира складається з 3 житлових кімнат, житлова площа квартири 33,3 кв.м.

Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку по АДРЕСА_2 , в квартирі прописано: ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

З інформації, яка міститься у вільному доступі в мережі Інтернет вбачається, що згідно рішення Тернопільської міської ради від 11.07.2022 №8/п16/04 АДРЕСА_4 перейменовано на вул. Патріарха Любомира Гузара.

На підтвердження своїх доводів заявниця також надала платіжні інструкції, з яких вбачається, що її чоловік оплачував комунальні послуги за даною адресою.

Згідно Інформації про осіб зареєстрованих за адресою АДРЕСА_2 , станом на 01.03.2025 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки за вих. №375/02-14 від 16.09.2025, виданої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій 3.А. про те, що 06 березня 2025 року на підставі заяви ОСОБА_1 заведена спадкова справа №16/2025, після смерті ОСОБА_4 , " ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер " ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкоємцем згідно статті 1264 Цивільного кодексу України після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 , " ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Березій 3.А. Інших спадкоємців згідно ст.ст. 1261-1264 Цивільного кодексу України, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 немає. Станом на 16 вересня 2025 року свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 мною не видано.

Твердження заявниці про те, що починаючи від 1990 року вона постійно проживання разом із ОСОБА_4 , підтверджується наступники дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- випискою №841/242 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.02.2025;

- висновком КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Рентгенологічного відділення;

- випискою із медичної карти стаціонарного хворого №9975 від 20.01.2025 та іншими документами з яких вбачається, що протягом часу стаціонарного лікування заявник ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_4 , зокрема купувала медикаменти, на підтвердження чого надала квитанції. Крім того, ОСОБА_1 займалась організацією поховання, на підтвердження чого надала договір-замовлення №281 від 02.03.2025 та докази оплати ритуальних послуг.

Вказані докази суд бере до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог процесуального закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , показали, що заявниця з 1990 року проживала разом з ОСОБА_4 . Таким чином, своїми показами підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю, а також ведення ними спільного господарства, до моменту смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України ).

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ, які підлягаю розгляду судом в порядку встановлення фактів, що мають юридичне значення. Даний перелік не є виключним.

В силу вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог статей 315-319 ЦПК України у в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково за рішенням суду.

Дослідивши надані докази, показання свідка, суд приходить до переконання, що заявником доведено факт того що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , проживали разом як одна сім`я постійно з 1990 року до дня смерті останнього.

Встановлено, що на час розгляду справи в суді інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса не зверталися, заповіту останній за життя не складав.

Встановлення факту проживання однією сім`єю заявника та спадкодавця ОСОБА_4 з 1990 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, надасть право заявнику спадкувати за законом після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець четвертої черги за законом.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги те, що іншого способу захисту прав заявника немає, суд вважає, що заяву слід задовольнити та встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 із ОСОБА_4 , з 16.06.1990 року по 01.03.2025.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 81, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 із ОСОБА_4 з 16.06.1990 року по 01.03.2025.

Копію рішення суду направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Тернопільська міська рада, адреса місцезнаходження: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, .

Заінтересована особа: приватний нотаріус Березій Зінаїда Анатоліївна, вул. Київська, 2 м. Тернопіль.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 : проживає за адресом: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 : проживає за адресом: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич