Справа № 524/7724/25
Провадження №2/524/4778/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 м. Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Ткаченко Я.С.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

23.06.2025 АТ "Універсалбанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У обґрунтування позову зазначено, що між АТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг «Monobank» від 27.05.2018, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму 1500 грн на поточний рахунок, встановлений у мобільному додатку. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному договору щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення позивача до суду із відповідним позовом.

07.07.2025 по справі відкрите провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

З 11.08.2025 по 05.09.2025 включно суддя перебувала у щорічній відпустці (довідка секретаря судового засідання).

Представник позивача АТ «Універсал Банк» у судове засідання не з`являвся, просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву.

11.09.2025 в судове засідання відповідач не прибув, про дату, час, міцсе розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

09.10.2025 у судовому засіданні відповідач визнав заявлені позовні вимоги, однак зазначив, що укладення договору про отримання кредитних коштів зумовлено життєвими обставинами, що трапились на той момент. Наявну заборгованість він погашає в міру своїх фінансових можливостей. Однак, здійснити погашення у повному обсязі не має змоги, оскільки хворіє, є особою з інвалідністю третьої групи, дохід його складає 2361 грн пенсії на місяць по інвалідності, тому клопотав про звільнення його від сплати судового збору або зменшення суми судового збору, що підлягає стягненню з нього.

У судовому засіданні оголошена перерва за клопотанням відповідача для надання підтверджуючих документів щодо зазначених ним у судовому засіданні обставин.

11.11.2025 судове засідання не відбулося через неявку учасників справи, повідомлених про дату, час, місце розгляду справи.

11.11.2025 від відповідача надійшла заява з проханням звільнити його відсплати судового збору або зменщити його розмір, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, отримує дохід виключно у вигляді пенсії в сумі 2361 грн, просив долучити до матеріалів справи довідку про стан здоров`я.

Заслухавши відповідача у судовому засіданні 09.10.2025, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено таке.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Із наданих суду копій банківської ліцензії № 92 від 10.10.2011, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статуту АТ «Універсал Банк» встановлено, що позивач є юридичною особою, має право на надання банківських послуг, визначених ч.3 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

За змістом правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч 1 ст. 627 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626, 628 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч 1 ст 638 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч 2 ст. 639 ЦК України).

Між АТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг «Monobank» від 27.05.2018, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму 1500 грн на поточний рахунок, встановлений у мобільному додатку шляхом підписання анкети-заяви.

На доведення вказаних обставин позивачем надано копію анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 27.05.2018, відповідно до якої ОСОБА_1 просив відкрити йому поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених у цій заяві умов.

Підписом, проставленим у заяві - анкеті, ОСОБА_1 підтвердив його ознайомлення із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту (згідно з вимогами діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, які є позичальнику зрозумілими та не потребують додаткового тлумачення.

Відповідач визнав повністю обставини, вказані в позовній заяві, просив суд звільнити або зменшити розмір судових витрат із урахуванням зазначеного ним під час розгляду справи скрутного матеріального становища та стану здоров`я.

З матеріалів справи слідує, що відповідач письмово підтвердив отримання усіх документів, що стосуються умов укладеного договору, які йому є зрозумілими.

Згідно розрахунку заборгованості за договором без номеру від 27.05.2018, укладеного між сторонами, станом на 07.04.2025 загальний залишок боргу за наданим кредитом становить 6338,10 грн.

Судом достовірно встановлено, що на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Ч.6 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 27.05.2018 відповідач просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкритті або будуть відкритті йому в Банку. Визнавав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз.2 ч 2 ст. 639 ЦК України).

Будь-який вид укладеного договору на підставі ЦК України може мати електронну форму та є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 23.03.2020 по справі № 404/502/18, від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», п. 6 ч.1 ст. 3 якого визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор являє собою алфавітно-цифрову послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, та може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 ст.11 Закону (ч. 3 ст 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 Закону, є оригіналом такого документа (ч.6 ст. 11 Закону).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.ст. 610, 611 ЦК України).

У випадку порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1049 ЦК України).

Судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань.

Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування.

Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі.

Відповідач зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем ним визнано під час розгляду справи, що стверджується також доданими до позову документами.

Протягом строку дії кредитного договору відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним(ми).

Доказів протилежного матеріали справи не містять та суду не надано. Відповідачем протилежного суду не доведено, наведені позивачем обставини та факти не спростовані.

За відсутності доказів на спростування поданих позивачем розрахунків заборгованості за договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву.

Отже, з огляду на досліджені докази, врахувавши позицію сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України).

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, з відповідач на користь потрібно стягнути сплачений судовий збір за подання позову до суду.

Разом з тим, згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Судом враховується клопотання відповідача, стан його здоров`я, що стверджується долученою копією довідки, визнання позову, як наслідок складність у пошуку роботи за станом здоров`я, добросовісну поведінку відповідача під час розгляду справи, те, що останній не намагається уникнути виконання рішення, тому суд вважає за можливе зменшити суму судового збору, що підлягає стягненню з нього на користь позивача до суми 1514 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12,13,81,77-80, 141, 247, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором «Monobank» від 27.05.2018 у сумі 6338 грн 10 коп та 1514 грн 00 коп судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач Акціонерне товариство «УніверсалБанк», м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.П. Мельник