Справа № 953/5889/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Дяченка О.М.,
при секретарях судових засідань - Гавриленко К.О., Собченко В.С.,
представника позивача - адвоката Андрощука Б.М. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою об`єднання житлових кооперативів «Приозерний-25» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, -
Представник позивача об`єднання житлових кооперативів «Приозерний-25» адвокат Андрощук Б.М. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання житлових кооперативів «Приозерний-25» заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території (житлова послуга) за період з квітня 2022 року по 01 червня 2025 у розмірі 13 838,50 грн та судові витрати.
Представник позивача посилається на п. 2.3., 14.1. Статуту, відповідно до яких: Об`єднання забезпечує сплату внесків власниками квартир, житлових та нежитлових приміщень на утримання будинку, його інженерного обладнання, під`їздів, інших місць загального користування будинком та прибудинкової території. Об`єднання надає послуги за цінами і тарифами, встановленими самостійно, на загальних зборах Учасників, а у випадках, передбачених законом, за державними цінами і тарифами.
Представник позивача вказує, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 . У ОСОБА_1 як споживача послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, що надаються ОЖК «Приозерний-25» виникла заборгованість у розмірі 13 838,50 за період з 01.04.2022 по 01.06.2025.
На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 справу передано для розгляду головуючому судді О.М. Дяченко.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представників позивача ОЖК «Приозерний-25, проти ухвалення заочного судового рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. В матеріалах справи містяться поштові конверти з відміткою «адресат відсутній».
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, та те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідно до ухвали суду від 14.11.2025, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2016 проведено державну реєстрацію Об`єднання житлових кооперативів «Приозерний-25», що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 .
Протоколом загальних зборів № 2 ОЖК «Приозерний-25» від 14.03.2016 затверджений Статут ОЖК «Приозерний-25».
Пунктами 2.1., 2.3. Статуту передбачено, що метою створення та діяльності ОЖК «Приозерний-25» є забезпечення належного утримання будинків та прибудинкової території житлових кооперативів, що є засновниками Об`єднання. Об`єднання забезпечує сплату внесків власниками квартир, житлових та нежитлових приміщень на утримання будинку, його інженерного обладнання, під`їздів, інших місць загального користування будинку та прибудинкової території.
Відповідно до п. 12.2. Статуту, до компетенції ОЖК «Приозерний-25» відноситься: організація обслуговування будинку та прилеглої території, профілактичний огляд і технічне обслуговування конструктивних елементів і інженерного устаткування будинку, прибирання і освітлення місць загального користування, санітарне очищення, прибирання території домоволодіння і вивезення побутового сміття, чищення вентканалів, дезінфекція, дератівація приміщень, скидання снігу і сміття з крівлі, своєчасна підготовка будинку і устаткування до експлуатації в зимовий і літній період за участю голови правління кооперативу, контроль за безперебійним функціонуванням системи центрального опалювання впродовж всього опалювального сезону, систем гарячого і холодного водопостачання, електро- і газопостачання, каналізації, сміттєпроводу і іншого устаткування, підготовка домоволодіння до свят, аварійне обслуговування за участю представника кооперативу голови правління, забезпечення виконання правил протипожежної безпеки, а також виконання вказівок місцевих органів пожежного нагляду за участю представника кооперативу голови правління.
Згідно з п. 14.1. Статуту, ОЖК «Приозерний-25» надає послуги за цінами і тарифами, встановленими самостійно на загальних зборах учасників (засновників), а у випадках, передбачених законом за державними цінами і тарифами.
Зі змісту протоколу № 1 загальних зборів ОЖК «Приозерний-25» від 24.12.2021 вбачається, що загальними зборами ОЖК «Приозерний-25» було затверджено розмір витрат на управління багатоквартирним будинком/внесок на утримання будинку та прибудинкової території із розрахунку 5,20 грн за 1 кв. м. площі квартир, розташованих з 2-го поверху та 3,657 грн за 1 кв. м. площі квартир першого поверху (не враховуючи витрат на технічне обслуговування ліфтів).
Зі змісту протоколу № 2 загальних зборів ОЖК «Приозерний-25» від 26.12.2023 вбачається, що загальними зборами ОЖК «Приозерний-25» було затверджено розмір витрат на управління багатоквартирним будинком/внесок на утримання будинку та прибудинкової території із розрахунку 5,40 грн за 1 кв. м. площі квартир.
Згідно з розрахунком заборгованості з експлуатаційних внесків за адресою: АДРЕСА_4 , заборгованість відповідача за період з квітня 2022 року по 01 червня 2025 року становить 13 838,50 гривень.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.
Згідно ст. 322 ЦПК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до статей 64, 66, 67, 162 ЖК України, власники квартир, наймачі повинні своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору з організацією, яка обслуговує будинок, а також приймати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.
Стаття 179 ЖК України передбачає, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. №45, власник або наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором чи законом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до п. 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Отже, відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.
Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20.04.2016 року по справі №6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку», невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком..
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачка, як власник нерухомого майна, зобов`язана сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, що затверджуються загальними зборами ОЖК.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
В силу статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із частиною 1 статті76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства та принцип змагальності, з урахуванням того, що на час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про сплату нею заборгованості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 13 838,50 грн.
Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку про доведеність позивачем заявлених вимог, а тому з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 13 838,50 грн, тобто позовні вимоги об`єднання житлових кооперативів «Приозерний-25» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати
В обґрунтування заяви зазначається, що перевіривши остаточні розрахунки з урахуванням часу витраченого на правову допомогу, позивач поніс витрати на послуги адвоката у розмірі 3 000,00 грн, на підтвердження чого надаються відповідні документи.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
Поняття терміну адвокат врегульоване п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30.09.200 № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права.
При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
02.04.2025 між ОЖК «Приозерний-25», з однієї сторони, ФОП Андрощуком Б.М. (адвокатом), з іншої сторони, укладено Договір про надання правових послуг № 1. Згідно п. 3.1., 3.2. даного договору, за надані Виконавцем та прийняті Замовником послуги з юридичного консультування, правового супроводження та представлення прав та інтересів, Замовник сплачує Виконавцю вартість (ціну) цих послуг: згідно фактично виконаних робіт та наданих послуг, короткий опис та вартість яких визначається актами приймання послуг (робіт), що підписуються Сторонами. Вартість (ціна) цих послуг визначається згідно часу витраченого Виконавцем на виконання робіт та надання послуг із розрахунку 1000 грн. - 1 година і може бути змінений (збільшений або зменшений) з урахуванням коливання середньої (ринкової) вартості аналогічних послуг по регіону, за згодою Сторін. Час витрачений Виконавцем на надання послуг та виконання робіт відображається в актах приймання послуг (робіт).
Відповідно до п. 1.2. Акту № 2 приймання послуг (робіт) до Договору про надання правових послуг № 1 від 02.04.2025, станом на дату складання акту Адвокатом були надані послуги з юридичного консультування, правового супроводження та представлення прав та інтересів Замовника за Договором про надання правових послуг № 1 від 02 квітня 2025 року. Загальна вартість наданих послуг становить 21 500,00 гривень із розрахунку 1 година 1000 гривень.
Згідно пп. 10 п. 1.2. Акту № 2 приймання послуг (робіт) до Договору про надання правових послуг № 1 від 02.04.2025, адвокатом були надані послуги: представництво прав та інтересів Замовника, як позивача у цивільній справі № 953/5889/25, яка перебуває в провадженні Київського районного суду м. Харкова: складання та подання позовної заявки до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території (час витрачений адвокатом 03 години 00 хвилин).
Позивачем також долучено фільтровану виписку за період з 17.10.2024 по 17.10.2025, що підтверджує перерахування ОЖК «Приозерний-25» періодичної оплати за договором № 1 від 02.04.2025 та актами виконаних послуг до цього договору.
Вирішуючи питання по суті, суд також бере до уваги висновки КГС ВС від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17, при цьому суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Колегія суддів касаційної інстанції враховує, що 12.05.2020 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19)), та зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним із основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним порівняно з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд враховує, що (І) складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, (ІІ) адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, (ІІІ) справа розглядається у спрощеному провадженні.
Враховуючи предмет позову, незначну складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь об`єднання житлових кооперативів «Приозерний-25» до 2 000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 422,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання житлових кооперативів «Приозерний-25» заборгованість зі сплати послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2022 по 01.06.2025 в розмірі 13 838,50 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять вісім, 50) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання житлових кооперативів «Приозерний-25» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві, 40) грн. та судові витрати у розмірі 2 000,00 (дві тисячі, 00) грн.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Відомості щодо учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .
Повне судове рішення складено 14.11.2025.
Суддя О.М. Дяченко