П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області на рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року у справі за позовом Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

15 липня 2024 року позивач звернувся до Солом?янського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є біологічною матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Державна реєстрація народження малолітніх дітей проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Вказана обставина підтверджується свідоцтвами про народження: серія НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , та витягами з державного реєстру актів цивільного стану.

На підставі акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину від 01.09.2020 року малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були доставлені до дитячого відділення Васильківської центральної районної лікарні Київської області. Пізніше дітей поміщено до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка».

Службою у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області поставлено на облік малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дітей із сім`ї, які опинилась у складних життєвих обставинах, відповідно до наказів служби №60 та №61 від 08.09.2020 року. 09.09.2020 року на гр. ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч.1 статті 184 КУпАП, неналежне виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до заяви гр. ОСОБА_1 від 22.12.2020 року та згідно висновку про доцільність повернення матері - гр. ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дітей було повернуто матері з КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». ІНФОРМАЦІЯ_5 гр. ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_4 в пологовому будинку м. Боярки Фастівського району Київської області. На підставі телефонного звернення лікуючого лікаря щодо відсутності місця проживання для виписки з новонародженою дитиною, службою у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області. 04.02.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було поставлено на облік як дитину із сім`ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах, відповідно до наказу служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №5 від 17.03.2021 року. Враховуючи те, що гр. ОСОБА_1 проживала в будинку (адреса: АДРЕСА_1 ), який знаходився в антисанітарному та непридатному для проживання стані, перебування в якому з малолітніми дітьми неможливе, та те, що батько дитини відмовився забирати матір з пологового будинку, гр. ОСОБА_1 разом з новонародженим сином була влаштована до КЗ КОР «Київський обласний соціальний центр «Мати і дитина разом».

Пізніше двох старших синів також було влаштовано до даного центру. У зв`язку з реформою територіальних громад, ліквідацією районів та створенням служб у справах дітей на місцях, малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були передані на облік до служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, відповідно до наказів служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №15, №16 від 05.04.2021 року. За час перебування ОСОБА_1 в КЗ КОР «Київський обласний соціальний центр «Мати і дитина разом» служба у справах дітей допомогла ОСОБА_1 оформити допомогу по вагітності та пологам, допомогу при народженні дитини та одноразову допомогу «Пакунок малюка». Підтвердженням цього є лист до Києво-Святошинського районного центру зайнятості. Згідно рішення Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області «Про взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов» від 22.07.2021 року №430, відповідно до клопотання служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 15.07.2021 року №183, гр. ОСОБА_1 було поставлено на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов: «Взяти на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов ОСОБА_1 дитину позбавлену батьківського піклування, мати-одиначку на утриманні якої знаходяться троє дітей, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (соціальний будинок, проживала та мала частку закріпленого майна за адресою: АДРЕСА_3 . На теперішній час разом з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_4 .».

Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, КЗ КОР «Київський обласний соціальний центр «Мати і дитина разом», разом з вихованцями, був евакуйований до Італійської Республіки. 14.11.2022 року за власною заявою матері, родина ОСОБА_5 була відрахована з КЗ КОР «Київський обласний соціальний центр «Мати і дитина разом» та переїхала до Федеративної Республіки Німеччина. 25 листопада 2023 року сім`я ОСОБА_5 повернулась до України. Причиною повернення стало те, що державні служби Німеччини зацікавились поведінкою гр. ОСОБА_1 та її ставленням до дітей. Підтвердженням тому є лист Головного управління національної поліції в Київській області управління превентивної діяльності та додаток до нього. З 27.11.2023 року сім`я ОСОБА_1 перебувала під соціальним супроводом КЗ «Борщагівський центр соціальної підтримки дітей та сімей при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області «Родина», підтвердженням є договір про співпрацю між матір`ю та відділенням «Служба підтримки сім`ї», індивідуальні плани надання соціальних послуг, картки отримувача послуг відділення, щоденник (додає до позову). Відповідно до листа КЗ «Борщагівський центр соціальної підтримки дітей та сімей при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області Родина» від 26.06.2024 року «... Свого житла ОСОБА_1 не має, а також не мала коштів для оренди житла.

З метою створення належних умов тримання малолітніх дітей, директором Центру була орендована та сплачена квартира для сім`ї з усіма зручностями, а також була надана натуральна допомога у вигляді ліжка для дітей, телевізора, підгузків, вологих серветок, постільної білизни, дитячого одягу та взуття, продуктів харчування. Фахівцем із соціальної роботи, відповідальним за супровід даної сім`ї, робота, спрямована на підвищення батьківського потенціалу матері здійснювалась шляхом проведення циклу бесід щодо забезпечення базових потреб дітей у належному догляді та всебічному розвитку, зверталась увага на особливостях догляду за старшим сином ОСОБА_7 , наголошувалось на обов`язковість відвідування інклюзивно-ресурсного центру, оскільки ОСОБА_7 має особливі потреби. Надавались роз`яснення про важливості емоційного тепла для фізичного та психологічного розвитку дітей. З метою попередження насильства в сім`ї, проведені профілактичні бесіди щодо насильства в сім`ї, проінформовано про адміністративну та кримінальну відповідальність в разі скоєння насильства над дітьми та невиконання батьківських обов`язків...».

У зв`язку зі зміною місця проживання родини та переїзду до Святошинського району міста Києва (адреса: АДРЕСА_5 ), малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 були зняті з обліку, як такі шо перебувають у складних життєвих обставинах, відповідно до наказів служби у справах дітей Борщагівської сільської ради №154, №155, №156 від 28.05.2024 року. Відповідна служба була повідомлена про родину. Згодом службі у справах дітей Борщагівської сільської ради стало відомо від сусідів, що гр. ОСОБА_1 разом з дітьми проживає за адресою АДРЕСА_6 у квартирі з невідомим чоловіком. 25.06.2024 року був здійснений виїзд працівників за даною адресою задля перевірки умов проживання дітей. Під час обстеження встановлено що діти перебувають в занедбаному стані. Малолітній ОСОБА_8 на вигляд дуже хворий. Діти брудні. Для дітей відсутні умови для повноцінного розвитку, виховання та утримання. Наразі проживання з матір`ю несе безпосередню загрозу життю та здоров`ю дітей у зв`язку з безпритульністю.

Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини було встановлено, що проживання малолітніх дітей в таких умовах разом з матір`ю, негативно впливає на їх життя, стан здоров`я, розвиток та призводить до неналежного рівня задоволення їх індивідуальних потреб відповідно до віку, загрожує життю та здоров`ю. В результаті підтвердженого факту безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини, було прийняте рішення про негайне вилучення малолітніх дітей з сім`ї та складено відповідний акт. Дітей влаштовано до КНП КОР Київська обласна дитяча лікарня» в м. Боярка.

Відповідно до наказів служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №182, №183, №184 від 25.06.2024 року малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поставлено на облік, як дітей із сім`ї, які опинилась у складних життєвих обставинах.

26 червня 2024 року відбулось позачергове засідання комісії з питань захисту прав дітей при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області, на якому розглядалось клопотання служби у справах дітей Борщагівської сільської ради щодо відібрання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері гр. ОСОБА_1 , з подальшим влаштуванням до Комунального закладу Рокитнянської селищної ради «Рокитнянський центр соціальної підтримки дітей та сімей „Чебурашка"» та розгляд питання щодо доцільності (недоцільності) позбавлення матері гр. ОСОБА_1 батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На комісію прибула мати ОСОБА_1 , яка повідомила комісію, що виховує дітей, так як може і не розуміє чому в неї вилучили дітей. Комісією вирішено: Відібрати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вжити заходів щодо тимчасового влаштування малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Комунального закладу Рокитнянської селищної ради Рокитнянський центр соціальної підтримки дітей та сімей „Чебурашка"». Затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підготувати та подати позовну заяву про позбавлення батьківських прав та висновок до суду щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що гр. ОСОБА_1 ухиляється від виконання обов`язків щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовкою до самостійного життя, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, надання дітям доступу до культурних та інших цінностей. У ОСОБА_1 відсутнє місце для проживання з дітьми. З матір`ю систематично проводились бесіди, але результатів це не мало. Підтвердженням негативної поведінки та неналежне виконання батьківських обов`язків є характеристики та листи різних державних установ.

Вважають, що обставини, викладені в позовній заяві дають право виконавчому комітету, як органу опіки та піклування Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, на звернення до суду в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи викладене, позивач просив суд: позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на особовий рахунок дитини, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 28 травня 2025 року позивач направив апеляційну скаргу, у якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків, викладених у рішеннях суду, дійсним обставинам справи, за недоведеності обставин, які суд визнав встановленими.

У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання, призначене на 09 жовтня 2025 року, з`явилися представники позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її з підстав викладених у ній.

Крім того, у судове засідання, призначене на 09 жовтня 2025 року, з`явився відповідач ОСОБА_1 , яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом зі свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05 липня 2024 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05 липня 2024 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Згідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , виданого Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05 липня 2024 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Як вбачається з наказів № 60 від 08 вересня 2020 року, № 61 від 08 вересня 2020 року, Службою у справах дітей Києво - Святошинської районної державної адміністрації Київської області було постановлено на профілактичний облік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказами №5 від 17 березня 2021 року, №15 від 05 квітня 2021 року, №16 від 05 квітня 2021 року, Службою у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області було постановлено на облік малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 29, 31, 32) та направлено клопотання на адресу директора Київського обласного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про влаштування ОСОБА_1 з малолітньою дитиною до КЗ КОР «Київський обласний соціальний центр «Мати і дитина разом».

Листом Служба у справах дітей Києво - Святошинської районної державної адміністрації Київської області (Вих. №2676 від 08.09.2020 року) зверталась до Головного лікаря КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» з проханням прийняти на тимчасове повне державне утримання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які були виявлені працівниками поліції, залишені на сторонню особу.

Листом Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (Вих. №1-12/223 від 16.02.2021 року), направлялось на адресу Київської обласної державної адміністрації Служби у справах дітей та сім`ї клопотання про влаштування до КЗ КОР «Київський обласний соціальний центр «Мати і дитина разом» малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом (Вих. №06/б-01-136 від 14.11.2022 року) Комунальний заклад «Київський обласний соціальний центр «Мати і родина разом» Київської обласної ради повідомило начальника Служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації, начальника Київського обласного Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Голову Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про те, що 14.11.2022 року з КЗ КОР «Київський обласний соціальний центр «Мати і родина разом» були відраховані ОСОБА_1 з дітьми за власною заявою матері у зв`язку з самостійним вирішенням питання проживання та переїздом з Італії, до якої було евакуйовано дану сім`ю разом з мамами та дітками, які проживали в закладі, до Німеччини.

Також, листом Службою у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (Вих. 183 від 15 липня 2021 року), було направлено клопотання до Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської щодо постановки ОСОБА_1 на квартирний облік.

Рішенням Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №430 від 2 липня 2021 року, ОСОБА_1 взято на облік як громадянку, яка потребує поліпшення житлових умов.

Наказами Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №154 від 28.05.2024 року, №155 від 28.05.2024 року, №156 від 28.05.2024 року малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 зняті з обліку у зв`язку зі зміною місця проживання.

Листом Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (Вих. №471 від 23.05.2024 року) було направлено звернення до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної адміністрації з проханням взяти на облік малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та надати акт обстеження умов проживання.

Відповідно до Актів проведення оцінки рівня безпеки дитини, діти не просять про допомогу, наявних ознак погіршення стану здоров`я не спостерігається, мають синці та подряпини, речі в яких вдягнені діти брудні, діти відвідують дитячий садок, зі слів матері вдома присутні сварки, дітей в супроводі поліції доставлено до КЗ КО КОДА м. Боярка.

Актом про відібрання малолітніх дітей від 25.06.2024 року, було встановлено, що ОСОБА_1 не має власного житла, діти перебувають у занедбаному стані, малолітній ОСОБА_8 дуже хворий, діти брудні, у дітей відсутні умови для повноцінного розвитку та утримання, наразі проживання з матір`ю несе безпосередню загрозу життю та здоров`ю дітей у зв`зку з безпритульністю. Комісією було вирішено відібрати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 у зв`язку з безпосередньою загрозою життя та здоров`я, та доставлено до КЗ КОР КОДА м. Боярка.

Наказами від 25.06.2024 року Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №182 від 25 червня 2024 року, №183 від 25 червня 2024 року, №184 від 25 червня 2024 року постановлено на облік ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як дітей з сім`ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах.

Рішенням Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №419 від 03 липня 2024 року вирішено відібрати малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У Висновку (додаток до вищевказаного рішення) вказано, що орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом також досліджено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 01.09.2020 року (а.с. 23), Протокол про адміністративне правопорушення від 09.09.2020 року, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 24), заяву ОСОБА_1 щодо повернення їй дітей від 22.12.2020 року (а.с. 25), Висновок від 29.12.2020 року про доцільність повернення матері - гр. ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26), лист Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (Вих.1-12/277 від 23.02.2021 року) на адресу Києво - Святошинського районного центру зайнятості (а.с. 37), лист ГУ НП в Київській області Управління превентивної діяльності (а.с. 39), лист Комунального закладу «Борщагівський центр соціальної підтримки дітей та сімей при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області «Родина» (Вих. №49 від 26.06.2024 року) (а.с. 41 - 42), довідку Виконавчого комітету Петропавлівсько - Борщагівської сільської ради (Вих. №1583 від 12 грудня 2018 року) (а.с. 72), Лист Служби порятунку дітей Міжнародної благодійної організації.

Як вказано в характеристиці Бучанського районного управління поліції відділення поліції №5, ОСОБА_1 є жителькою с. Петропавлівська - Борщагівка, в порушенні громадського порядку неоднаразово помічена, на обліку як особа, що зловживає алкогольними напоями чи наркотичними препаратами не перебуває, за місцем проживання зі слів сусідів характеризується негативно, впродовж 2020р. по 2024 р. ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності, а саме ч. 1 ст. 184 КУпАп 4 шт.

Відповідно до листа Комунального закладу «Петропавлівсько - Борщагівський заклад дошкільної освіти «Чайка»(Вих. №56 від 26.06.2024 року), малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відвідують заклад освіти з 05 січня 2024 року, вихованці потребують постійного контролю, мама ОСОБА_1 не цікавиться успіхами дітей, хлопці одягаються скромно, візуально помітно, що з дітьми додатково ніхто не займається, діти приходять до закладу у синцях та подряпинах.

Крім того, судом досліджено лист та Психолого - педагогічну характеристику ОСОБА_2 , надану КУ «Інклюзивно - ресурсний центр Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області» (а.с. 68 - 69), характеристику ОСОБА_12 (а.с. 70 - 71), роздруківки листування у вайбері (а.с. 74, 106, 141 - 179), виписки із медичної карти стаціонарного хворого відділення педіатрії №1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (а.с. 114 - 116), лист Комунального закладу Рокитянської селищної ради «Рокитянського центру соціальної підтримки дітей та сімей «Чебурашка» про надання характеристики (Вих. №143 від 12.11.2024 року) (а.с. 124 - 125), лист Комунльного закладу «Центр надання соціальних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області» (Вих. №490 від 25.11.2024 року) (а.с. 126), фотографії (а.с. 200 -208) та відеофайл.

Як вбачається з Постанови Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2024 року (справа №369/11954/24) провадження по справі за ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно правопорушника закрито у зв`язку з відсутністю діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постановою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року (справа №369/12096/20) особу притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - попередження.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було належним чином доведено наявності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що за своєю сутністю є крайнім заходом впливу на осіб, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки, і має застосовуватися лише у виключних випадках, а саме тоді, коли незастосування такого засобу впливу завдасть шкоди інтересам дітей.

Як убачається з апеляційної скарги, переважна більшість її доводів фактично повторюють позицію апелянта, заявлену ним в ході розгляду справи в суді першої інстанції. Така позиція вже була належним чином досліджена судом першої інстанції в ході розгляду справи, за результатами чого їй була дана належна правова оцінка, з якою в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 554/2491/17 зазначив наступне:

«Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є майже ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.»

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає відсутніми підстави для повторного наведення тих доводів і аргументів, якими керувався суд першої інстанції при вирішенні даної справи, і з якими в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Колегія суду погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно виключності такого засобу впливу як позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

В силу ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У відповідності до положень ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У частинах першій, другій та четвертій статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічний правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23), від 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22 (провадження № 61-16965св23).

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16 (провадження № 61-29266св18) зазначено, що судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі собою встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не достатньою мірою, не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають у тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19) зробив висновок, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька/матері до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23).

При вирішенні справи колегія суддів апеляційного суду враховує доводи апелянта щодо того, що мати дітей не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків, не забезпечує дітям належного утримання, догляду та не бере участі у їх вихованні.

Суд першої інстанції прийшов до наступних висновків: « ОСОБА_1 є багатодітною одинокою матір`ю, не у повній мірі може реалізувати своє право на працю, як наслідок грошові кошти у неї можуть бути в обмеженій кількості, однак це ніяк не свідчить про ухилення її від батьківських обов`язків. Надані позивачем документи мають суперечності, оскільки в них міститься інформація як про позитивну сторону ОСОБА_1 , так і про її негативну характеристику...На даний час є всі підстави вважати, що ОСОБА_1 змінює поведінку на краще, намагається влаштувати своє життя та життя своїх дітей, отримання ними повноцінного батьківського піклування, а тому суд вважає, що позбавлення її батьківських прав є передчасним».

Крім того, факт заперечення ОСОБА_1 проти позову про позбавлення її батьківських прав також може свідчить про її інтерес до дітей.

Вказане у сукупності свідчить про те, що зв`язок дітей з матір`ю не втрачено та як слідує з висновку орану опіки та піклування вона періодично приїжджала та навідувала їх, однак здійснює опіку неналежним чином, унаслідок чого діти позбавлені належного утримання та догляду, що свідчить про невиконання нею у повному обсязі батьківських обов`язків.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Доказів того, що мати дітей остаточно не бажає брати участь у їх утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками апелянтом не надано, тому підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відсутні.

З іншого боку, апеляційний суд погоджується з тим, що діти потребують належного матеріального забезпечення й піклування, яких мати не надає. Крім того, встановлено, що з часу ухвалення відповідного рішення мати фактично не відвідувала дітей, що вона сама підтвердила під час судового засідання. Такі обставини свідчать про відсутність належного рівня турботи та зацікавленості матері життям дітей, а також про неналежне виконання нею батьківських обов`язків.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів погоджується з позицією суду щодо неможливості застосування в даному випадку такого суворого заходу як позбавлення батьківських прав. Водночас колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статті 170 Сімейного кодексу України законодавством передбачено й інші способи захисту прав та інтересів дітей, які дають змогу забезпечити належне їх утримання та піклування без вирішення питання про позбавлення батьківських прав.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для відібрання дітей від матері без позбавлення останньої батьківських прав, оскільки така міра відповідає найкращим інтересам дітей з огляду на наступне:

Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови - по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18 та у постанові № 308/12188/18 від 03 травня 2022 року.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду, враховуючи поведінку матері до та після ухвалення рішення, її інтерес до дітей, відсутність у відповідача постійного місця проживання, дійшла висновку про наявність підстав для відібрання дітей від матері без позбавлення останньої батьківських прав, оскільки така міра відповідає найкращим інтересам дітей, та передання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , органу опіки та піклування Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено ст. 182 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ч. 2 та ч. 3 ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

За змістом частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону мати дітей зобов`язана утримувати їх до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на неї покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, врахувавши вимоги ст. 182 СК України та наявність у відповідача обов`язку утримувати трьох дітей, дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 липня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Колегія суддів зазначає, що саме такий розмір аліментів є достатнім, належним та таким, що не перевищує допустимий розмір стягнення, для забезпечення гармонійного розвитку кожної дитини.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає належним запропонований позивачем механізм стягнення аліментів, шляхом перерахування аліментів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України.

Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення повністю або частково є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області задовольнити частково.

Рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Відібрати від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_4 , малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , без позбавлення батьківських прав.

Передати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , органу опіки та піклування Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_7 , соціальний заклад), аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 липня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування аліментів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Зобов`язати орган опіки і піклування Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду відкрити у відділенні Державного ощадного банку України для перерахування аліментів особисті рахунки на дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько