Справа № 487/3274/23
Провадження № 2/487/103/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Марченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та усунення перешкод у володінні та користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та усунення перешкод у володінні та користуванні майном.

Представник відповідача надав до суду клопотання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 на підставі ч.10 ст. 84 ЦПК України, та в обґрунтування клопотання зазначила: що в провадженні Заводського районного суду м.Миколаєва перебуває цивільна справа № 487/3274/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію прав, усунення перешкод у володінні та користуванні майном.

Ухвалою від 04.07.2024 року задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_3 про витребування доказів, в тому числі у позивача ОСОБА_2 витребувано оригінали всіх документів, долучених до позовної заяви в якості письмових доказів по справі (згідно її змісту), а саме: договору купівлі-продажу від 16.03.2004 року; витягу від 16.03.2004 року; договору купівлі-продажу від 16.03.2004 року; свідоцтва про право власності від 23.08.2007 року; витягу із рішення № 1605 від 21.08.2007 року; плану та матеріалів інвентаризації; витягу із рішення № 630 від 23.03.2007 року; актів поточних змін від 30.05.2007 року; замовлення від 12.08.2007 року; витягу із рішення № 1533 від 27.07.2007 року; декларації; витягу із рішення № 500 від 26.06.2017 року; договору купівлі-продажу від 25.06.2021 року; технічного паспорту на приміщення № 57/3-2; витягу на приміщення № 57/3-2 на ОСОБА_5 ; витягу на приміщення № 57/3-2 на ОСОБА_2 ; договору купівлі-продажу від 25.06.2021 року; технічного паспорту на приміщення № 57/3-1; витягу на приміщення № 57/3-1 на ОСОБА_5 ; витягу на приміщення № 57/3-1 на ОСОБА_2 ; договору дарування від 27.02.2017 року; договору дарування від 05.12.2016 року; довідку від 26.07.2021 року; технічного паспорту від 26.07.2021 року; інформаційної довідки на квартиру АДРЕСА_1 ; витягу із ЄРДРу; повідомлення № 2160; пояснень від 11.02.2022 року; скріншотів із месенджера «Вайбер».

Ухвалою від 08.07.2025 року у позивача ОСОБА_2 повторно витребувано оригінали всіх документів, долучених до позовної заяви в якості письмових доказів по справі.

У матеріалах справи наявні докази щодо отримання 21.07.2025 р. позивачем ОСОБА_2 вказаної ухвали суду.

Станом на сьогоднішній день позивачем ОСОБА_2 не виконано вимоги суду відносно надання витребуваних оригіналів доказів. Також від позивача не надійшло жодних заяв про неможливість їх подання.

Суд вважає, що для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, у задоволенні клопотання слід відмовити.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено,що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Суд приходить до переконання, що залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 10 ст. 84 ЦПК України є дискреційними повноваженнями суду, та представником ОСОБА_1 не доведено значення доказів які витребовуються у позивача ОСОБА_2 згідно ухвали суду, мають значення для розгляду справи і їх відсутність може позбавити суд розглянути справу за наявними в ній доказами.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 84 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача Павленко Н.М. про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Д.Г. Нікітін