Справа № 149/739/25
Провадження №2/149/481/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І. В.,

за участі секретаря Янюк А. Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 заявив позов до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Короткий зміст заявлених вимог

Позов мотивовано тим, що сторони з 15.08.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 17.10.2024 року. За спільні кошти, у період шлюбу, подружжя придбало два автомобілі: «Honda Accord» 2003 року випуску, Volkswagen LT 35 2006 р. в., а також малу архітектурну форму № 90 площею 30 кв. м. на центральному ринку у м. Хмільник. Автомобіль Volkswagen LT 35 був придбаний у період шлюбу, але за особисті кошти позивача, отримані від продажу автомобіля марки «Opel Vivaro» 2003 р. в., а тому позивач просить визнати цей автомобіль його особистою приватною власністю. Також визнати за ним право власності на автомобіля «Honda Accord», стягнути з відповідача грошову компенсацію за належну позивачеві частку малої архітектурної форми № 90 та судові витрати.

10.06.2025 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову, в якій він просить у порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль «Honda Accord», а у його власність виділити автомобіль Volkswagen LT 35.

16.04.2025 ОСОБА_2 подала відзив та зустрічну позовну заяву, в яких зазначає, що обидва автомобілі були придбані у період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, частки є рівними, протилежного ОСОБА_1 не доведено. Зазначені речі є неподільними, а тому, у порядку поділу майна подружжя, позивач визнати за нею право власності на автомобіль «Honda Accord», а за ОСОБА_1 - Volkswagen LT 35, стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію різниці вартості її частки, судові витрати, витрати на правничу допомогу, на проведення експертизи.

05.08.2025 до суду надійшла заява позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог, у якій також просить стягнути з відповідача компенсацію її частки в автомобілі Volkswagen LT 35 у розмірі 82679,51 грн, а також судові витрати.

Рух справи

Ухвалою суду від 20.03.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.04.2025 прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, яку об`єднано з первісним позовом.

Ухвалою суду від 10.06.2025 прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову, позовну вимогу за первісним позовом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсації за 1/2 частину малої архітектурної форми, яка розташована на центральному ринку м. Хмільника - залишено без розгляду, призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу для з`ясування ринкової вартості автомобілів, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 01.08.2025 поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 07.08.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 02.10.2025 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд.

Позиція учасників справи

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, подали заяви про проведення розгляду у їх відсутність.

У судове засідання ОСОБА_2 та її представник не з`явилися, подали заяви про проведення розгляду у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 04.08.2015, який рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17.10.2024, яке набуло законної сили, у цивільній справі № 149/2365/24 розірвано (а.с. 5-6).

Відповідно до копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, у період шлюбу, за ОСОБА_3 були зареєстровані наступні транспортні засоби:

-«Honda Accord», 2003 р. в., об`єм двигуна 1998, н.з. НОМЕР_1 (а.с. 7;),

-Volkswagen LT 35, 2006 р.в., об`єм двигуна 3500, н.з. НОМЕР_2 (а.с. 8).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вказана норма містить презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що автомобіль Volkswagen LT 35 був придбаний ним за особисті кошти, проте такі доводи не підтверджені доказами, а тому суд їх відхиляє. У свою чергу з листа регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях від 28.11.2025 видно, що автомобіля «Opel Vivaro» 2003 р. в. у власності ОСОБА_1 не було (а.с. 45).

Оцінивши подані сторонами докази суд вважає, що презумпцію спільності права власності подружжя на придбані автомобілі ОСОБА_1 не спростовано і придбані під час шлюбу автомобілі є спільним сумісним майном подружжя, а підстав, визначених у ст. 57 СК України, для визнання автомобіля Volkswagen LT 35 особистою приватною власністю немає.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (ч. 2 ст. 70 СК України).

За змістом ст. 71 СК Укра їни майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 цієї статті). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч. 4 ст. 71 СК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Висновком експерта № 70Е-06/2025 від 25.07.2025 підтверджено, що на момент проведення експертизи, ринкова вартість автомобілів: «Honda Accord», 2003 р. в., н.з. НОМЕР_1 189638,26 грн; автомобіля Volkswagen LT 35, 2006 р.в., н.з. НОМЕР_2 354997,28 грн (а.с. 113-144).

Оскільки не встановлено інше, частки сторін є рівними, тобто вартість частки кожного з подружжя в автомобілі «Honda Accord» - 94819,13 грн, в автомобілі Volkswagen LT 35 177498,64 грн, що сукупно - 272317,77 грн (94819,13+177498,64).

Згідно з ч. 2 ст. 183 Цивільного кодексу України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення

Автомобілі є неподільними речами.

Згідно з ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 , з урахуванням поданих ним заяв, визначили остаточні вимоги про те, що б в порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_2 перейшов автомобіль «Honda Accord», а ОСОБА_1 - Volkswagen LT 35.

Стосовно вимог первісного позову

У заяві про зміну предмета позову ОСОБА_1 заявляє вимогу про виділення у власність сторін вказаного майна.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України (ч. 3 ст. 370 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Під час розгляду справи встановлено, що обидва автомобілі є спільним сумісним майном, частки сторін є рівними, вартість автомобілів різна, а тому виділення у порядку поділу майна ОСОБА_1 автомобіля Volkswagen LT 35, вартість котрого значно перевищує вартість автомобіля «Honda Accord» не відповідатиме рівності часток сторін.

Окрім того вимога про виділ автомобілів не відповідає способу захисту, визначеного в п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, яким є визнання права.

Враховуючи викладене, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог зустрічного позову

Як зазначено вище вимога про визнання права власності є вірним способом захисту, а тому спільне сумісне майно підлягає поділу, шляхом визнання права власності за ОСОБА_2 на автомобіль «Honda Accord», за ОСОБА_1 на Volkswagen LT 35.

За змістом ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просить стягнути на її користь грошову компенсацію її частки у автомобілі Volkswagen LT 35. Зазначена позовна вимога обґрунтована та підлягає задоволенню у заявленому розмірі 82679,51 грн (354997,28-272317,77).

Отже, зустрічна позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

У задоволенні первісного позову відмовлено, отже підстав для стягнення понесених ОСОБА_1 витрат немає.

Зустрічний позов задоволено повністю, а тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати про сплаті судового збору у розмірі 2723,18 грн, 10177,92 грн витрат за проведену експертизу,

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У зустрічній позовні заяві ОСОБА_2 заявила, що вартість понесених витрат на правничу допомогу орієнтовно складає 15000 грн і конкретний розмір цих витрат та докази їх понесення будуть надані нею на протязі 5 днів з моменту прийняття рішення суду, а тому відповідно до ст. 246 ЦПК України, суд призначає судове засідання для вирішення питання про витрати на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 133, 137, 139, 141, 246, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити повністю.

У порядку поділу спільного майна подружжя:

визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб «Honda Accord» 2003 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , н.з. НОМЕР_1 , вартістю 189638,26 грн;

визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб «Volkswagen LT 35», 2006 р. в., номер шасі НОМЕР_4 , н.з. НОМЕР_2 , вартістю 354997,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію її частки ринкової вартості автомобіля «Volkswagen LT 35», 2006 р. в., номер шасі НОМЕР_4 , н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 82679 (вісімдесят дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять) грн 51 (п`ятдесят одна) коп.

З урахуванням задоволення зустрічного позову, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті: судового збору у розмірі 2723,18 грн, за проведену експертизу - 10177,92 грн.

Для вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу, у порядку ст. 246 ЦПК України, призначити судове засідання на 09:30 год. 21.11.2025 в залі судового засідання Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області (м. Хмільник, вул. Столярчука, 4), в яке викликати учасників.

ОСОБА_2 протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку отриманням правничої допомоги. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява про розподіл судових витрат після ухвалення рішення залишається без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 14.11.2025.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК