РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді : Богун О.О.

при секретареві Дубовик А.П.

за участю учасників справи:

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи: ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро за правилами окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в якій зазначає що проживала разом з ОСОБА_2 з 2017 року як дружина та чоловік, шлюб між ними зареєстрованим не був у зв`язку з відсутністю в цьому потреби. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того всі свята проводили в колі друзів. 14.02.2024 року ОСОБА_2 згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2024 р. №74 призахисті батьківщини при відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації проти України загинув у н.п. Богданівка, Бахмутського району, Донецької області. Після загибелі ОСОБА_2 в червні місяці 2024 року позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги як цивільній дружині загиблого військовослужбовця , але їй було відмовлено та роз`яснено в усній формі, що в її випадку так як шлюб не був зареєстрований потрібно отримати рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В 2017 році ОСОБА_2 купив земельну ділянку з будинком , будинок був придбаний для спільного життя як сім`ї. Факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини підтверджується актом про встановлення факту спільного проживання, виданий Садівничим Товариством «Ромашка». 29.09.2023 року ОСОБА_2 був складений заповіт 29.09.2023 р. де вказано, що на випадок смерті ОСОБА_2 «все майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що мені буде належати на день моєї смерті та на що я матиму право за законом заповідаю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Про відносини між позивачкою та ОСОБА_2 як сім`ї свідчать фотокартки, на яких вони зображені з померлим, з друзями та на сімейному відпочинку. Також факт проживання з померлим як подружжя та ведення спільного господарства можуть підтвердити свідки, які проживають по сусідству: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . За таких обставин позивачка просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 05 грудня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 22 травня 2025 року до участі у розгляді цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю залучено Мінітерство оборони України.

08 січня 2025 року від представника заінтересованої особи Мінстерства оборони України через електронний суд надійшли письмові пояснення по справі, в яких останній просив залишити заяву без розгляду, посилаючись на те, що зі змісту заяви вбачається спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження. В разі відхилення судом клопотання про залишення заяви без розгляду, відмовити у задоволенні заяви, пославшись на те, що заявником не підтверджено належними та допустимими доказами факт проживання однією сім`єю із загиблим ОСОБА_2 .. Також зазначив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зважаючи на наявність заперечень стосовно заявлених вимог зі сторони заінтересованої особи, вбачається наявність спору про право, що в свою чергу позбавляє можливості подальшого розгляду справи.

02 липня 2025 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника Міністерства оборони України про витребування доказів.

24 липня 2025 року на виконання ухвали суду від Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) надійшла відповідь про відсутність актових записів які було витребувано.

05 листопада 2025 справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи Мінстерства оборони України у судовому засіданні у задоволенні заяви про встановлення факту спільного проживання просила відмовити.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 належним чином повідомлений у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмові пояснення щодо заяви не надавав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що проживала разом з ОСОБА_2 з 2017 року як дружина та чоловік, шлюб між ними зареєстрованим не був у зв`язку з відсутністю в цьому потреби. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того всі свята проводили в колі друзів. 14.02.2024 року ОСОБА_2 згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2024 р. №74 призахисті батьківщини при відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації проти України загинув у н.п. Богданівка, Бахмутського району, Донецької області. Після загибелі ОСОБА_2 в червні місяці 2024 року позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги як цивільній дружині загиблого військовослужбовця , але їй було відмовлено та роз`яснено в усній формі, що в її випадку так як шлюб не був зареєстрований потрібно отримати рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В 2017 році ОСОБА_2 купив земельну ділянку з будинком , будинок був придбаний для спільного життя як сім`ї. Факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини підтверджується актом про встановлення факту спільного проживання, виданий Садівничим Товариством «Ромашка». 29.09.2023 року ОСОБА_2 був складений заповіт 29.09.2023 р. де вказано, що на випадок смерті ОСОБА_2 «все майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що мені буде належати на день моєї смерті та на що я матиму право за законом заповідаю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Про відносини між позивачкою та ОСОБА_2 як сім`ї свідчать фотокартки, на яких вони зображені з померлим, з друзями та на сімейному відпочинку. Також факт проживання з померлим як подружжя та ведення спільного господарства можуть підтвердити свідки, які проживають по сусідству: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . За таких обставин позивачка просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що для отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, необхідно встановити факт її спільного проживання з останнім однією сім`єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспрюваних прав.

За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Враховуючи зазначені норми процесуального права, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Вирішуючи клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Така правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 761/16799/15-ц.

Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Така правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.

Тобто справи про встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Суд не бере до уваги твердження заінтересованих осіб, що встановлення факту в даному випадку пов`язане з наступним вирішенням спору про право, оскільки Верховний Суд у своїх правових позиціях чітко зазначив, яким чином повинні розглядатися справи вказаної категорії.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

При цьому між заявником та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги, тому підстав для залишення заяви без розгляду не має.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 по суті її вимог, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційний суд України у рішенні від 03.06.99 № 5-рп/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

Вказаний висновок неодноразово використовувався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.03.2019 у справі № 357/6408/17, від 05.04.2019 y справі № 387/938/17, від 16.05.2019 у справі № 467/404/17.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц містить правовий висновок, згідно якого вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 Сімейного кодексу України).

Суттєвою умовою для визнання осіб такими, що перебувають у сімейних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Законом не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає заявник є підставою для відмови у задоволенні заяви.

14 лютого 2024 року ОСОБА_2 згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2024 року №74 при захисті батьківщини при відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації проти України загинув у н.п. Богданівка, Бахмутського району, Донецької області.

Загибель ОСОБА_2 підтверджується Сповіщенням сім`ї №321 від 22.02.2024 року та лікарським свідоцтвом про смерть №371не/312с від 22.02.2024 року. (а.с. 25, 31).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , підтвердили, що ОСОБА_2 проживав разом з заявницею однією сім`єю.

Судом також встановлено, що крім іншого, відсутні докази на підтвердження спільних витрат. Заявником також не надано доказів наявності у заявника доходів, не зазначено як формувався та витрачався бюджет та яка його частка у ньому.

Звідси, заяви сусідів, на переконання суду, не є тими достатніми доказами, що підтвердили б факт проживання заявника однією сім`єю з ОСОБА_2 , ведення з ним спільного господарства та наявності у них взаємних прав та обов`язків.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що факт проживання заявника разом з ОСОБА_2 однією сім`єю не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на рахунок заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Богун

05.11.2025