Провадження № 2-н/185/1425/25
У Х В А Л А

11 листопада 2025 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Перекопський М.М., розглянувши заяву адвоката Шоніної Олени Валеріївни, яка діє від імені ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнненя аліментів з ОСОБА_2 ,

встановив:

Адвокат Шоніна О.В., яка діє від ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою, в якій просить стягнути аліменти з ОСОБА_2 .

Ознайомившись із заявою про видачу судового наказу, суд приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тобто, за змістом вищевказаної правової норми, право на звернення до суду заявою про видачу судового наказу чи з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дитина.

Згідно положень п.4 ч.2, п.4 ч.3 статті 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, якими вони обґрунтовано. До заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, яким заявник обґрунтовує свої вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додано копії знімків екрану телефона з відомостями про місце перебування дитини. Суду не надано а ні довідки ВПО дитини, а ні її копії. Наявність на зображенні QR-коду не дає можливості перевірити справжність та відповідність наданих відомостей.

Суд вважає такі докази недопустимими та у відповідності до ст. 78 ЦПК України не бере до уваги.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру відсутні відомості про місце реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у суду відсутня можливість отримати відомості з бази ВПО щодо зареєстрованого місця перебування ОСОБА_4 .

Інших доказів проживання дитини разом зі стягувачем суду не надано.

До заяви про видачу судового наказу не долучено доказів, які б підтверджували факт проживання дитини (дітей) із заявником, що позбавляє суд можливості зробити висновки з цього питання та перевірити наявність у заявника права вимоги на стягнення аліментів, як у особи, з якою проживає дитина.

Згідно приписів пункту 8 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі вищевикладеного, вважаю за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу, роз`яснивши, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 163, 166, 353 ЦПК України, ст. 181 СК України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський