Справа № 464/4381/25
пр.№ 2/464/2024/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова у складі судді Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,

у с т а н о в и в:

Позивач у письмовій формі звернулася до Сихівського районного суду м.Львова з вказаним позовом у порядку цивільного судочинства, в якому просить стягнути з відповідача 16355,35 грн вартості необлікованої електричної енергії, покликаючись на порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

За результатами автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В., інформація щодо справи є відкритою та оприлюднюється на офіційному вебпорталі судової влади України.

Суддя ухвалою від 30 липня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у зв`язку із малозначністю справи, що визначено імперативними приписами цивільного законодавства.

Ухвала про відкриття провадження оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень з додатковим відображенням в електронній формі програмними засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, у тому числі з використанням мобільного застосунку Порталу Дія.

Заперечень проти письмового провадження, визначеного ухвалою суду про відкриття провадження, до суду не надходило, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у такому випадку не здійснюється.

Характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зрештою беруться до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо проведення публічного розгляду справи.

Саме така правова позиція сформульована Верховним Судом у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 712/1100/20, що у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає урахуванню при застосуванні норм права.

Позивачу ухвалу про відкриття провадження у справі доставлено до його електронного кабінету.

За відсутності відомостей щодо наявності у відповідача електронного кабінету та зареєстрованого місця проживання/перебування (отримані у порядку ст.187 ЦПК України відомості з Єдиного державного демографічного реєстру та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби) повідомлявся через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України в порядку, як це передбачено ч.10 ст.187 ЦПК України.

Відповідач додатково (альтернативним способом) повідомлявся про розгляд справи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Судом вжито передбачених цивільним процесуальним законодавством заходів для повідомлення відповідача та створено умови для реалізації принципу змагальності сторін. Водночас, незважаючи на належне повідомлення, відповідач у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк та до даного часу своїми процесуальними правами не скористався та відзиву не подав, жодних клопотань не заявлено.

Суд, вирішуючи цивільно-правовий спір між сторонами, дійшов наступного висновку з огляду на таке.

У відповідності до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях.

За сформованою позицією Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Вирішуючи заявлені вимоги про стягнення вартості необлікованої електричної енергії з підстав порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.6 ст.56, ч.1 ст.77 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії, зокрема, є , крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Правовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (енергопостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року № 312 (зі змінами).

Виходячи із положень ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п.5.5.5 Правилами роздрібного ринку електричної енергії, споживачі зобов`язані дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; споживач зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення без облікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Акт про порушення - це документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення споживачем цих Правил та який є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. На підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Наведене передбачене Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Метою проведення засідання комісії є встановлення наявності або відсутності факту порушення, викладеного в акті про порушення та у разі його встановлення визначити обсяг необлікованої електричної енергії та суми завданих споживачем збитків. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 серпня 2022 року у справі №206/5490/20.

Згідно зі ст.13 Конституції України власність зобов`язує.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

Відповідач до 17 березня 2025 року був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , власником якої він був. Наведене підтверджується долученим позивачем витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та довідкою Сихівською районної адміністрації Львівської міської ради про реєстрацію місця проживання особи, а також відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби.

У порядку ст.32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судом отримано актуальну інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 листопада 2025 року, за якою на підставі договору купівлі-продажу від 03 березня 2025 року згадана квартира належить іншій особі.

Позивачем за вказаною адресою надаються послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

23 січня 2025 року за результатами перевірки представниками позивача за спірною адресою складено акт про порушення № 15852 (зі схемою підключення електроустановки споживача), яким зафіксовано порушення п.п.5, п.8.4.2, п.п.8, п.5.5.5 ПРРЕЕ самовільне підключення електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку псля вимкнення, пломбувальна стрічка 8324801 відсутня.

На засіданні комісії ВРПС ЛМЕМ з розгляду акта про порушення ПРРЕЕ 18 березня 2025 року вказаний акт був розглянутий, визначені обсяг та вартість недоврахованої електричної енергії, що становить 16355,35 грн (оформлено протоколом № 15852).

За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 01 березня 2023 року у справі № 234/19485/19 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування правомірність рішення постачальника електричної енергії про нарахування збитків, завданих несанкціонованим користуванням електричною енергією, та їх розміру.

Наведений розрахунок відповідачем жодним чином не заперечено та не спростовано, достовірність письмових доказів відповідачем не оспорюється, а тому у суду немає підстав сумніватися у їх правильності та обґрунтованості, а тому береться до уваги як розмір необлікованої енергії перед позивачем.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, не висловив свою позицію щодо заявлених вимог про стягнення вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії, жодних доводів у спростування позову не наведено та доказів, які б досліджувалися судом, не надано. За відсутності відзиву відповідачів суд вирішив справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Наведені законодавчі положення та обставини справи свідчать, що з вини відповідача позивачу було заподіяно збитки у розмірі 16355,35 грн та у добровільному порядку за вимогою позивача не відшкодовано вартість необлікованої електроенергії внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували таке рішення суду та беззастережно доводили протилежне. Суд переконаний, що позов є підставним та підлягає до задоволення у повному обсязі. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає судовому захисту.

Розподіляючи судові витрати, у порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задоволити позов.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» 16355,35грн вартості необлікованої електричної енергії.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» 3028 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго», код за , м.Львів, вул.Козельницька, 3;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання не встановлено, останнє відоме зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 14 листопада 2025 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО