Провадження № 2-о/175/251/25
УХВАЛА

"12" листопада 2025 р. с-ще Слобожанське

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Войтух О.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтею 9 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Відповідно до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова, яка згідно ст. 1 ЗУ «Про забезпечення функціонування української мови як державної» є єдиною державною (офіційною) мовою в Україні.

Також відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. Частина 3 ст.14 даного закону зауважує, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч. 3 ст. 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа N 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

Однак, як вбачається з додатків до заяви про встановлення факту смерті, заявником надано суду копії документів, викладених на російській мові, а саме: «Паспорт гражданина российской федерации» та «Свидетельство о смерти».

З огляду на вищенаведене, на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, до матеріалів заяви необхідно долучити переклад вказаних документів на державну мову України. Засвідчення вірності перекладу документів з однієї мови на іншу здійснюється нотаріально, в порядку, передбаченому статтею 79 ЗУ «Про нотаріат».

З урахуванням викладеного, суддя вважає, що заяву слід залишити без руху, надавши заявнику термін для усунення недоліків, що не перевищує п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 294, 315, 317 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - залишити без руху, запропонувавши усунути недоліки у строк не пізніше 5 (п`яти) днів з дня отримання копії ухвали, надавши належно оформлену заяву.

У разі невиконання вказаних вимог заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Войтух