Справа № 442/4740/24 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/811/1379/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Іванової О.О.

з участю: ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Пилипів О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2024 року ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позов мотивувала тим, що на підставі рішення виконкому Дрогобицької міської ради від 21 грудня 1989 року № 283 ОСОБА_6 відведено земельну ділянку площею 0.1 га в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області для будівництва індивідуального житлового будинку і господарсько-побутових споруд.

Після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, якою спадкодавець за життя не розпорядився, а спадкоємцями першої черги за законом є дружина померлого ОСОБА_2 , його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також ще один син ОСОБА_1 .

Оскільки ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 з 26 липня 1976 року до дня його смерті, за час перебування у шлюбі вони розпочали будівництво будинку в селі Станиля Дрогобицького району Львівської області, який незавершено будівництвом зі станом готовності 53 %, їй на праві власності належить 1/2 частина всіх матеріалів від незавершеного будівництва як спільне майно подружжя.

Інша одна 1/2 частина всіх матеріалів від незавершеного будівництва належала ОСОБА_6 та увійшла до складу спадщини, однак приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно.

Підтвердженням власності спадкодавця на незавершене будівництво є документи, на підставі яких ним в законний спосіб здійснювалося будівництво, а саме: право на земельну ділянку, дозвіл про початок виконання будівельних робіт , будівельний паспорт, затверджена в установленому порядку проектно-кошторисна документація.

Таким чином спадкоємці першої черги спадкують по 1/8 частині будівельних матеріалів незавершеного будівництва.

З наведених підстав просила:

-визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/8 частин незавершеного будівництва в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області (1/2 як спільне майно подружжя та 1/8 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 );

-визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 часину незавершеного будівництва в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/8 часину незавершеного будівництва в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2025 року позовні вимоги представника позивачів адвоката Пилипів Ольги Василівни задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 5/8 частин (1/2 як спільного майна подружжя і 1/8 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) незавершеного будівництва в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області, готовністю 53 відсотки.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частини незавершеного будівництва в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області, готовністю 53 відсотки, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2025 року оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що у суду першої інстанції не було підстав для відкриття провадження у справі, оскільки позивач не сплатив судовий збір за подання позовної заяви в повному обсязі, враховуючи те, що визнання права власності на майно є різновидом майнового спору, судовий збір за подання якого справляється у відсотковому значенні від ціни позову.

В матеріалах справи відсутня ухвала про закриття підготовчого провадження у справі, а неповідомивши його про закриття підготовчого провадження, суд порушив його право на справедливий суд.

Крім того, йому безпідставно відмовлено у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції та у витребуванні доказів у позивача для проведення незалежної оцінки майна.

Оскільки термін дії оцінки майна становить 6 місяців, наявна в матеріалах справи оцінка майна не може братися до уваги судом при ухваленні рішення.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 Пилипів О.В. на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що з 26 липня 1974 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького районного управління юстиції Львівської області 12 червня 2007 року.

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 підтверджується, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням зборів уповноважених членів колгоспу ім. Шевченка Уликненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, оформлених протоколом № 3 від 23 серпня 1989 року виділено гр. ОСОБА_6 , двір якого відноситься до суспільної групи службовців, присадибну земельну ділянку площею 0.10 га під індивідуальне житлове будівництво у селі Станиля Дрогобицького району Львівської області.

Рішенням виконавчого комітету Доброгостівкої сільської ради народних депутатів Дрогобицького району Львівської області від 26 серпня 1989 року № 72 затверджено рішення зборів уповноважених членів колгоспу ім. Шевченка № 3 від 23 серпня 1989 року.

Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької районної ради народних депутатів від 21 грудня 1989 року № 283 дозволено ОСОБА_6 будівництво житлового будинку на 5 кімнат ,житловою площею 80.0 кв.м. по типовому проекту ОБ-2-5-87 та господарські будівлі по типовому проекту 194-24-141 на земельній ділянці площею 0.10 га в кварталі № НОМЕР_4 , виділеній рішенням зборів уповноважених членів колгоспу ім. Шевченка від 28 серпня 1989 року, оформленим протоколом № 3, та затвердженим рішенням виконкому Доброгостівської сільської ради народних депутатів Дрогобицького району Львівської області від 26 серпня 1989 року.

Актом виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 28 грудня 1989 року підтверджується встановлення в натурі межі земельної ділянки, виділеної гр. ОСОБА_6 для будівництва індивідуального жилого будинку і господарських будівель, площею 1000 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 .

На підставі рішення виконкому Дрогобицької ради народних депутатів від 21 грудня 1989 року № 283, акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 28 грудня 1989 року ОСОБА_6 надано дозвіл на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво від 29 грудня 1989 року № 655/89.

13 серпня 1990 року між ОСОБА_6 та БУ-44 тресту «Дрогбичпромбуд» укладено типовий договір на ремонт і будівництво житлових будинків, квартир, господарських, побутових будівель і споруд за замовленням населення № 199, за умовами якого підрядник зобов`язався виконати роботи з будівництва в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області.

Згідно з довідкою № 125, виданою виконавчим комітетом Дрогобицької сільської ради народних депутатів, ОСОБА_6 є забудовником земельної ділянки в селі Станиля Дрогобицького району Львівської області згідно будівельного паспорта № 345/17 від 12 грудня 1989 року.

Згідно з висновком про відсоток готовності незавершеного об`єкта нерухомості, підготовленим приватним підприємством «Архібуд1», відсоток готовності недобудованого житлового будинку під літ. А-1 в селі Станиля Дрогобицького району Львівської області станом на 19 листопада 2018 року становить 53 %.

Копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 , виданого виконавчим комітетом Унятицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, підтверджується, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 грудня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. заведено спадкову справу № 18/2017 після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі поданої ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини від 15 грудня 2017 року.

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_6 , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, підтверджується, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

28 грудня 2017 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 .

28 грудня 2017 року ОСОБА_4 подав заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6 .

29 грудня 2017 року ОСОБА_8 подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6 .

Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 1 від 07 лютого 2024 року підтверджується, що 01 червня 1995 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_10 .

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_7 від 08 вересня 2020 року, виданим Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), підтверджується, що шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 16. Після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_11 .

Постановою приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. № 89/02-31 від 07 лютого 20224 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на об`єкт незавершеного будівництва, який розташовано за адресою: Львівська обл., Дрогобицький р-н, с. Станиля, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, яке підлягає державній реєстрації.

Постановою приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. № 90/02-31 від 07 лютого 20224 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на об`єкт незавершеного будівництва, який розташовано за адресою: Львівська обл., Дрогобицький р-н, с. Станиля, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, яке підлягає державній реєстрації.

Постановою приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. № 91/02-31 від 07 лютого 20224 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на об`єкт незавершеного будівництва, який розташовано за адресою: Львівська обл., Дрогобицький р-н, с. Станиля, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, яке підлягає державній реєстрації.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Згідно з роз`ясненнями пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України право спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Аналогічна правова норма міститься у частині першій статті 61 СК України, відповідно до якої об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з частиною другою статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки ОСОБА_6 виділено земельну ділянку для будівництва будинку в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , будівництво будинку здійснювалося під час спільного проживання у шлюбі, однак за життя спадкодавця будівництво будинку не завершено, будівельні матеріали, конструктивні елементи і обладнання об`єкта незавершеного будівництва в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області, готовністю 53 відсотки, є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про належність ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів і обладнання об`єкта незавершеного будівництва в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області, готовністю 53 відсотки, як спільного майна подружжя.

Таким чином, на день відкриття спадщини ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належало право на 1/2 частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів і обладнання об`єкта незавершеного будівництва в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області, готовністю 53 відсотки.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ч. 1 ст. 1278 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що спадкоємцями першої черги спадкового майна ОСОБА_6 , є його дружина ОСОБА_2 та його діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Подавши протягом встановленого законом строку заяви про прийняття спадщини, позивачі, будучи спадкоємцями за законом першої черги, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рівних частках.

З матеріалів справи вбачається, що осіб, які мають право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом, немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності по 1/8 частині незавершеного будівництва в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області, готовністю 53 відсотки, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 1/8 частина спадкового майна залишилася за ОСОБА_1 .

Крім того, судом залишено можливість відповідачу ОСОБА_1 оформити право власності на свою 1/8 частку вказаного незавершеного будівництва.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для відкриття провадження у справі у зв`язку з несплатою судового збору за подання позовної заяви, спростовуються наявними в матеріалах справи квитанціями, які підтверджують, що судовий збір сплачено кожним з позивачів (т. 1 а.с. 1-3).

Твердження апелянта щодо ненадання позивачами оцінки спірного майна, проведеної не пізніше ніж за шість місяців до подання позову, є безпідставними, оскільки чинне законодавство не передбачає обов`язку проведення оцінки майна у звязку із зверненням до суду з позовом.

Покликання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції, не заслуговують на увагу, оскільки призначення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду за наявності у нього технічної можливості, а не його обов`язком.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно нормст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.