11.11.2025 Справа № 756/2524/25
Унікальний № 756/2524/25
Провадження № 2/756/2754/25
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2025 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шевчука А.В.‚
при секретарі секретарі - Омельчук М.О.,
за участі: представника позивача - Баженова А.В.,
представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, банк надав позичальнику кредитні кошти (кредит) у розмірі 505 277,88 гривень строком користування до 01.05.2043. Згідно до п. 2.2. Додаткового договору № 3 від 02.07.2020 до кредитного договору, банк нараховує проценти на залишок заборгованості та за фактичний строк користування кредитними коштами, включаючи день видачі і виключаючи день повернення, виходячи з відсоткової ставки за користування кредитними коштами: на період з 03 травня 2018 року до 2 серпня 2019 року - в розмірі 14,00% річних; на період з 23 серпня 2019 року до 30 червня 2020 року - в розмірі 5,00% річних; на період з 01 липня 2020 року до 01 липня 2020 року - в розмірі 14,00% річних; на період з 02 липня 2020 року до 31 грудня 2020 року - в розмірі 4,75% річних; починаючи з 01 січня 2021 року - в розмірі 14,00 % річних.
Представник позивача зазначає, що банк свої зобов`язання за договором про іпотечний кредит виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в обсязі, обумовленому кредитним договором, які отримані останнім, що підтверджується розпорядженням про перерахунок коштів від 03.05.2018 та Меморіальним ордером № 1 від 03.05.2018.
Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 при оформлені Кредитного договору в анкеті позичальника, зазначив, що він є одруженим на ОСОБА_3 . Кредитні кошти надані позичальнику для участі у Фонді фінансування будівництва з метою інвестування в житлове будівництво, квартиру за будівельною адресою, АДРЕСА_1 . Згідно заяви ОСОБА_3 від 28.12.2020, ОСОБА_3 зазначила, що дає згоду своєму чоловіку, ОСОБА_1 на укладення та підписання додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору. При цьому, ОСОБА_1 цією заявою підтвердила, що укладення додаткового договору до кредитного договору здійснюється в інтересах сім`ї на умовах, які попередньо між ними було обговорено і вважаються вигідними для них. Отже, на підставі викладеного представник позивача вважає, що оскільки ОСОБА_1 визнала та підтвердила, що кредитні кошти та придбання прав вимоги на нерухоме майно було придбане нею спільно з ОСОБА_1 під час їхнього шлюбу, є всі підстави стверджувати, що кредит було отримано ОСОБА_1 в інтересах та для потреб сім`ї. Тому, представник позивача вважає, що є всі підтсави для солідарного стягнення заборгованості з відповідачів.
30.08.2024 року банком було направлено повідомлення - вимогу до ОСОБА_1 з вимогою виконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором. Однак, станом на день звернення до суду погашення простроченої заборгованості не здійснено.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнавала частково, просила відмовити у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_3 , а також вказувала на часткову сплату заборгованості.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне.
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, банк надав позичальнику кредитні кошти (кредит) у розмірі 505 277,88 гривень строком користування до 01.05.2043. Згідно до п. 2.2. Додаткового договору № 3 від 02.07.2020 до кредитного договору, банк нараховує проценти на залишок заборгованості та за фактичний строк користування кредитними коштами, включаючи день видачі і виключаючи день повернення, виходячи з відсоткової ставки за користування кредитними коштами: на період з 03 травня 2018 року до 2 серпня 2019 року - в розмірі 14,00% річних; на період з 23 серпня 2019 року до 30 червня 2020 року - в розмірі 5,00% річних; на період з 01 липня 2020 року до 01 липня 2020 року - в розмірі 14,00% річних; на період з 02 липня 2020 року до 31 грудня 2020 року - в розмірі 4,75% річних; починаючи з 01 січня 2021 року - в розмірі 14,00 % річних.
Банк свої зобов`язання за договором про іпотечний кредит виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в обсязі, обумовленому кредитним договором, які отримані останнім, що підтверджується розпорядженням про перерахунок коштів від 03.05.2018 року та Меморіальним ордером № 1 від 03.05.2018 року.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
В порушення вимог кредитного договору відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, яка відповідно розрахунку позивача станом на 14.02.2025 становить 464 171,45 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 407 033,67 грн. заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) 57 137,78 грн.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 при оформлені Кредитного договору в анкеті позичальника, зазначив, що він є одруженим на ОСОБА_3 . Кредитні кошти надані позичальнику для участі у Фонді фінансування будівництва з метою інвестування в житлове будівництво, квартиру за будівельною адресою, АДРЕСА_1 . Згідно заяви ОСОБА_3 від 28.12.2020, ОСОБА_3 зазначила, що дає згоду своєму чоловіку, ОСОБА_1 на укладення та підписання додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору. При цьому, ОСОБА_1 цією заявою підтвердила, що укладення додаткового договору до кредитного договору здійснюється в інтересах сім`ї на умовах, які попередньо між ними було обговорено і вважаються вигідними для них.
Норми статті 60 Сімейного кодексу України передбачають, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У відповідності з ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За приписами ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був
Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами представника позивача, що оскільки ОСОБА_1 визнала та підтвердила, що кредитні кошти та придбання прав вимоги на нерухоме майно було придбане нею спільно з ОСОБА_1 під час їхнього шлюбу, є всі підстави стверджувати, що кредит було отримано ОСОБА_1 в інтересах та для потреб сім`ї, тому, є всі підстави для солідарного стягнення заборгованості з відповідачів.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
При цьому, у судовому засіданні не надано жодного належного доказу на підтвердження часткової сплати заборгованості.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 611, 623, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя А.В. Шевчук