Справа № 712/2171/25
Провадження № 2/712/4886/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Пономаря В.О.,

за участю секретаря судового засідання Васильєвої Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Бізнес Позика», в особі свого представника за довіреністю Памірського М.А. через систему «Електронний суд» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №460825-КС-002 від 07.04.2023 в загальній сумі 52 116 грн 44 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 07.04.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №460825-КС-002, на підставі якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 12 000 грн строком на 24 тижні, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,15012500 % в день та комісії, пов`язаної із наданням кредиту в розмірі 1 800 грн. Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість, розмір якої станом на 08.02.2025 складає 52 116 грн 44 коп., з яких 12 000 грн 44 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 38 316 грн 44 коп. - заборгованість за процентами, 1 800 грн заборгованість за комісією. Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з таким позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість в загальній сумі 52 116 грн 44 коп. та судовий збір по справі.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.02.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «Універсалбанк».

Соснівським районним судом м. Черкаси 23.07.2025 ухвалено заочне рішення у справі, яким задоволено позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Від відповідача ОСОБА_1 12.08.2025 до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення у вищевказаній справі у зв`язку із тим, що останній не погоджується з визначеним позивачем розміром заборгованості, посилається на нікчемність умов договору про сплату комісії за надання кредиту у сумі 1 800 грн відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» та висновків Верховного Суду, просить виключити таку комісію з розрахунку і здійснити перерахунок, відповідно графіку платежів, зазначеного у кредитному договорі 29 400 грн (без комісії) замість 31 200 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.09.2025 судом постановлено ухвалу про скасування заочного рішення суду від 23.07.2025, а справу призначено до розгляду без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Від представника відповідача ОСОБА_1 Ходіної Н.В., яка діє на підставі довіреності на справу № 712/2171/25 від 18.08.2025, до суду 30.09.2025 надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить врахувати пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву та частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 29 400 грн, а також заперечила щодо стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 1 800 грн. В обґрунтування заперечень щодо стягнення з відповідача комісії представником відповідача зазначено, що договором не передбачено перелік додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту та за які встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, а тому, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, вважає умови договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту нікчемними.

Також, в обґрунтування заперечень щодо розміру заборгованості за відсотками вказує, що згідно із графіком платежів, зазначеного у п. 3.2.3 договору, позичальник повинен сплатити проценти за користування кредитом 17 400 грн, частковий платіж основної суми 12 000 грн та комісію за надання кредиту 1 800 грн. Однак, враховуючи вищевикладені заперечення щодо стягнення із відповідача заборгованості за комісією, загальний розмір заборгованості за кредитним договором на думку відповідача становить 29 400 грн, з яких 12 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 17 400 грн заборгованість за відсотками.

Представник позивача Козачок М.О., яка діє на підставі довіреності № 12 від 15.10.2024, не погоджуючись із доводами та запереченнями відповідача, 01.10.2025 подала до суду відповідь на відзив. Зазначила, що кредитним договором встановлено орієнтовний графік платежів за кредитним договором. Однак порушення відповідачем порядку сплачення заборгованості за кредитним договором згідно із графіком закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тобто якщо позичальник не здійснив платіж (платежі) за графіком або здійснив його (їх) у меншому розмірі, аніж графіком передбачено, то проценти нараховуються у більшому розмірі, а тому порушення позичальником графіку платежів призводить до подорощання загальної вартості кредиту. Просить звернути увагу суду на те, що умовами договору встановлена комісія саме за надання кредитних коштів, яка відповідно до положень ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» відноситься до загальних витрат за споживчим кредитом, натомість договором не передбачено жодних додаткових чи супутніх банківських послуг.

Також зазначає, що кредитодавець не обмежував час на ознайомлення позичальника із умовами кредитного договору та правилами, останній добровільно погодився із умовами кредитного договору та погодився його виконувати, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України. А тому просить врахувати її пояснення, викладені у відповіді на відзив, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ч. 13 ст. 7, ч. 9 ст. 10, ст. 11, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, внаслідок чого на підставі ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення у його вступній частині зазначено дату складання повного тексту рішення, що відповідає правовій позиції, сформованою Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані позивачем докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавцем) та ОСОБА_1 (позичальником) 07.04.2023 укладено в електронній формі кредитний договір №460825-КС-002, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-6706.

Згідно умов вищевказаного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 12 000 грн на засадах строковості, зворотності та платності, зі строком користування кредитом 24 тижні з датою повернення кредиту 22.09.2023, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,15012500 % (знижена процентна ставка) та 2 % (стандартна процентна ставка) за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування таким кредитом та комісію за його надання в порядку та на умовах, визначених договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» (п. 2.1-2.7 договору).

Комісія за надання кредиту становить 1 800 грн і її розмір залишається незмінним протягом усього строку договору. Нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору, порядок і розмір оплат комісії визначається графіком платежів. Інших комісій, окрім комісії за надання кредиту, умовами договору не передбачено.

Сторонами на момент укладення договору п. 3.2.3 встановлено графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і відповідно до якого застосовуватиметься знижена процентна ставка. Так, відповідно до вказаного графіку загальні витрати за договором становили 31 200 грн, із яких 12 000 грн основна сума кредиту, 17 400 грн проценти за користування кредитом, 1 800 грн комісія за надання кредиту.

Однак, п. 3.2.4 сторони також погодили, що у випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідні коригування зобов`язання позичальника, в тому числі із врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою.

На виконання умов вказаного договору кредитні кошти в розмірі 20 000 грн 07.04.2023 були перераховані відповідачу на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка зазначена в договорі, як засіб електронного платіжного засобу позичальника, що вбачається з інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» №642/02 від 12.02.2025 та виписки по вказаній платіжній картці за період з 07.04.2023 до 22.09.2025, наданою АТ «Універсалбанк» листом №БТ/2729 від 20.03.2025 на виконання ухвали суду від 25.02.2025.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №460825-КС-002 від 07.04.2023 розмір заборгованості відповідача станом на 08.02.2025 складає 52 116 грн 44 коп., з яких 12 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 38 316 грн 44 коп. - заборгованість за процентами, 1 800 грн заборгованість за комісією.

Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за кредитним договором №460825-КС-002 від 07.04.2023, то позивач звернувся до суду з цим позовом.

Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 ЦК України.

Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів та комісія кредитодавця, пов`язана із наданням кредиту.

Щодо комісії за надання кредиту слід зазначити, що Касаційна цивільна палата Верховного Суду у постанові від 12.04.2022 у справі № 756/6038/20 дійшла висновку про те, що відповідно до статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» плата за обслуговування кредиту є змінною величиною, яка розраховується за формулою, тоді як плата за ініціювання кредиту, передбачена в оспорюваному договорі, визначена конкретною грошовою сумою. При цьому платіж за ініціювання кредиту врегульовано постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 255, а саме як комісія за ініціювання кредиту, що отримані (сплачені) банком і пов`язанні зі створенням або придбанням фінансового інструменту, що обліковується в торговому портфелі з визнанням переоцінки через прибутки/збитки, включають: комісії за оцінку фінансового стану позичальника; комісії за оцінку гарантії, застав; комісії за обговорення умов інструменту; комісії за підготовку, оброблення документів та завершення операції тощо.

Оскільки банком провадилися зазначені дії, а саме було проведено оцінку фінансового стану позичальника, його застави, підготовлено документи, банком правомірно було утримано комісію з позичальника за ініціювання кредиту. До подібних правих висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 17.06.2021 у справі № 756/14941/18-ц.

Крім того, Верховний Суд у згаданій постанові зауважує, що незгода позичальника з умовою договору про сплату комісії за ініціювання кредиту на стадії виконання, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 5 Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).

Аналізуючи умови кредитного договору колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій кредитодавця щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між сторонами кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.

Отже, за матеріалами справи судом встановлено, що між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №460825-КС-002 від 07.04.2023, який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-6706. На підставі такого договору відповідачем 07.04.2023 отримані кредитні кошти в розмірі 12 000 грн, які він зобов`язувався повернути зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом та комісією за його видачу, але в порушення умов договору не зробив цього.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, зазначених у кредитному договорі № 460825-КС-002 від 07.04.2023. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та комісії за його видачу.

Враховуючи ту обставину, що в порушення умов кредитного договору № 460825-КС-002 від 07.04.2023 відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув, доказів погашення ним заборгованості за кредитним договором не надав, а також те, що відповідачем не заперечується факт укладення договору, а лише розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом та комісією, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 12 000 грн, заборгованості за відсотками 38 316 грн 44 коп. та заборгованості за комісією 1 800 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення на загальну суму 52 116 грн 44 коп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2 422 грн 40 коп., які підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273,ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, місцезнаходження за адресою: бульв. Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ) заборгованість за кредитним договором №460825-КС-002 від 07.04.2023 в загальній сумі 52 116 (п`ятдесят дві тисячі сто шістнадцять) грн 44 (сорок чотири) коп. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 (сорок) коп.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 12.11.2025.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», , місцезнаходження за адресою: бульв. Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В.О. Пономар