Справа № 953/8158/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Власової Ю.Ю.

секретар судового засідання- Тютюнова Л.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 100000 грн.

В обгрунтування позову, позивачем зазначено, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходилось кримінальне провадження № 0000411 за ч. 1 ст. 125 КК України у відношені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де її визнано потерпілою.

У кримінальному провадженні 09.08.2024 ухвалено вирок, яким відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Вирок набрав законної сили.

Позивач вказує, що згідно обставин кримінального правопорушення, від злочинних дій ОСОБА_2 вона отримала 9 (дев`ять) тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 09-1671/2024 від 17.07.2024.

Вказує, що такі дії відповідача спричини їй нестерпну фізичну біль, матеріальні та моральні страждання. ОСОБА_2 ніяк матеріально не допоміг та навіть не вибачився на досудовому слідстві та у суді, що понесло додаткові моральні страждання.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 належним чином не обгрунтовані та суперечать матеріалам справи.

Крім того, відповідно до вироку суду, який позивач не оскаржувала, обставиною, яка пом`якшує його покарання, є щире каяття.

Тобто, на момент ухвалення вироку позивач (потерпіла у кримінальному провадженні), з урахуванням того, що він виплатив їй грошову компенсацію (але розписки не отримав), жодних претензій не мала.

Крім того, розмір шкоди, яку бажає отримати позивач, з урахуванням того, що він пенсіонер, не є реальною.

За таких оьставин, відпоіідач вважає, що претензії, також матеріальні страждання у позивачки з`явилися негайно після його від`їзду за межі України у листопаді 2024 року, та з неможливістю з цієї причини захисту ОСОБА_2 своїх прав.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 08.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощено позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін).

Участь у справі сторін.

У судове засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась.

У судове засідання відповідач та його представник адвокат Рябовол В.В., належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутністю.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.08.2025 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Згідно обставин даного кримінального провадження, 16.07.2024 о 08:00, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у приміщенні приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де спускався сходами вниз з 2-го поверху на 1 -й поверх. Спускаючись сходами, ОСОБА_2 зустрів колишню цивільну дружину ОСОБА_1 , яка перебувала у положенні стоячи посередині сходів, чим заважала йому пройти вниз.

У подальшому, ОСОБА_2 , діючи з раптово виниклим прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи на декілька сходів вище від потерпілої у положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_1 , схопив останню обома руками за плечі обох рук, сильно стиснувши захват, та відштовхнув в напрямку від себе, внаслідок чого потерпіла вдарилася тулубом об перила сходів, тим самим завдав останній фізичного болю.

В подальшому, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , продовжуючи спуск сходами, перебуваючи на декілька сходів вище від потерпілої у положенні стоячи обличчям до обличчя, знову схопив потерпілу обома руками за плечі обох рук, сильно стиснувши захват, та відштовхнув в напрямку від себе, після чого, пройшов повз потерпілої на перший поверх домоволодіння.

У результаті протиправних дій з боку ОСОБА_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-1071/2024 від 17.07.2024, потерпілій ОСОБА_1 спричинено тілесні ушкодження, які відповідно до п.п. 2.3.2.«б», 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів.

Так, за підсумками судово-медичної експертизи № 09-1071/2024 від 17.07.2024, у потерпілої ОСОБА_1 мали місце наступні тілесні ушкодження: верхні кінцівки: синці (усього 9) - на передній поверхні правого плеча в верхній та середній третинах (2), на задній поверхні правого плеча в середній третині (1) та нижній третині (3); на передній поверхні лівого плеча в середній третині (2); на задній поверхні лівого плеча в середній та нижній третинах (1).

Вищевказані тілесні ушкодження утворилися від ударно-стискаючої дії тупого

твердого предмету (предметів) з обмеженою поверхнею, що діяла, індивідуальні особливості

якого (-их) в ушкодженнях не відобразилися, у термін за 1-3 доби до моменту огляду

(17.07.2024), на що вказують морфологічні характеристики тілесних ушкоджень (колір

синців), що в цілому не суперечить часу, способу та механізму спричинення, на який вказувала ОСОБА_1 у протоколі допиту потерпілого та у протоколі проведення слідчого

експерименту від 17.07.2024.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Положеннями ч. ч. 1, 2, 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, має важливе значення для усунення наслідків такого правопорушення та поновлення порушених прав громадянина. Саме тому особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано шкоди, має право на її відшкодування. Реалізувати це право можна шляхом пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні до початку судового розгляду. Особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Право звернутися з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, має лише потерпілий від кримінального правопорушення або особа, яка має право діяти від його імені.

Компенсація шкоди здійснюється особою, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Так, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому внаслідок кримінального правопорушення. В іншому випадку шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні або позову, що подається в порядку цивільного судочинства, коли по справі винесено обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 ЦК України).

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20, гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61/1132св22).

Згідно роз`яснень, наданих у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В даному випадку, підставою для цивільної-правової відповідальності за завдання шкоди є одночасна наявність наступних елементів: заподіяння шкоди позивачу, протиправність дій відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідача та вина останнього в її заподіянні.

Зазначені обставини встановлені судовим рішенням - вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.08.2024 у справі № 953/7372/24, який набрав законної сили, та який відповідно до 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи із установлених судовим розглядом обставин у справі, досліджених документів, наданих на підтвердження позовних вимог, а також позиції відповідача ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про часткове задоволення позвних вимог ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на її користь у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

Доводи і заперечення відповідача ОСОБА_2 на такий висновок суду не впливають.

При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Судові витрати.

За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, при зверненні до суду позивач з підстав п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на користь держави з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в іншій частині, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень:http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено і підписано 17.11.2025.

Суддя Ю.Ю. Власова