ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 листопада 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/300/25

Головуючий у першій інстанції Кравчук М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1600/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

У С Т А Н О В И В :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останнього на його користь аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на денній формі у Відокремленому структурному підрозділі «Чернігівський фаховий коледж інженерії та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну» в розмірі 15 000 грн щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на даний час він продовжує навчатися, є студентом 2 курсу Відокремленого структурного підрозділу «Чернігівський фаховий коледж інженерії та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну», навчається на денній формі за державним замовленням, стипендію не отримує, пільг на житлово-комунальні послуги не має, доходів не має. Не може влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток за станом свого здоров`я, має інвалідність.

Позивач указував, що проживає разом з матір`ю, яка також є особою з інвалідністю. Дохід матері складається з пенсії по інвалідності та допомозі по інвалідності дитини, працювати вона не може за станом свого здоров`я. Мати самостійно займається його вихованням та навчанням, забезпечує всім необхідним для навчання та розвитку.

Звертав увагу суду на те, що відповідач позбавлений батьківських прав, вони взагалі не спілкуються. Батько йому не допомагає, не провідує, не цікавиться його станом здоров`я та лікуванням, не згадує про день народження.

Наголошував, що відповідач є працездатним, працює та одержує стабільний щомісячний дохід. Інших дітей на утриманні не має.

Заочним рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01.07.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 18.03.2025, і до припинення навчання ОСОБА_1 , але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх його видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 18.03.2025 та до досягнення ним 23 років, посилаючись на його несправедливість, порушення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районним судом встановлено факт наявності у позивача інвалідності, однак не досліджено обсягу витрат, які вона тягне, та не надано цьому належної правової оцінки при визначенні розміру аліментів.

Заявник уважає, що при визначенні розміру аліментів суд не врахував усі критерії, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я позивача, його матеріальне становище, відсутність іншого зобов`язаного з утримання батька чи матері, реальні витрати на проживання, лікування та навчання.

Наголошує, що його неспроможність до самостійного забезпечення, в поєднанні з інвалідністю другої групи, свідчить про необхідність визначення більшого розміру аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції врахувавши, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, досяг повноліття і продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач є особою працездатного віку, уважав можливим стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача (доходів) до закінчення ним навчання щомісячно, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 14).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.06.2013 (справа №751/1050/13-ц) розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 27.09.2006 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис №1964 розірвано (а.с. 6-7).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.01.2022 (справа № 751/7750/21) змінено визначений рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.10.2017 розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розпочавши стягнення з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-13).

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30.08.2023 (справа №743/333/23) позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-10).

Відповідно до довідки Відокремленого структурного підрозділу «Чернігівський фаховий коледж інженерії та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну» №227/227-25 від 06.01.2025 ОСОБА_1 є студентом 2 курсу Відокремленого структурного підрозділу «Чернігівський фаховий коледж інженерії та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну» денної форми навчання спеціальності 133 Галузеве машинобудування за освітньо-професійною програмою Обслуговування обладнання галузі індустрії моди та побутової техніки. Навчається за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027 (а.с. 15).

Згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №163/25/100/В від 21.01.2025 ОСОБА_3 (мати позивача) продовжено ІІІ групу інвалідності строком на 2 роки. Причина інвалідності: загальне захворювання (а.с. 17-19).

Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №18/25/164/В від 21.02.2025 щодо ОСОБА_1 винесено рішення про встановлення ІІ групи інвалідності строком на 2 роки, інвалідність з дитинства. Потребує забезпечення допоміжними засобами реабілітації 06.12.03 (взуття на ортези та допоміжне взуття). Протипоказана праця з рухомими механізмами, на висоті, біля відкритих джерел вогню (а.с. 20-21).

Із відповіді №1893937 від 15.10.2025 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, вбачається, що ОСОБА_1 з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2025 року отримав дохід, а саме :

- соціальні виплати з відповідних бюджетів від Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на загальну суму 10 624,50 грн;

- соціальні виплати з відповідних бюджетів від ГУ ПФУ в Чернігівській області на загальну суму 4 722 грн;

- стипендію від Відокремленого структурного підрозділу «Чернігівський фаховий коледж інженерії та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну» на загальну суму 3 560 грн.

Згідно з відповіддю №1893971 від 15.10.2025 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, у ОСОБА_2 з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2025 року дохід у даний проміжок часу відсутній.

Із відповіді №1893998 від 15.10.2025 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, вбачається, що ОСОБА_3 з 1 кварталу 2025 року по 4 квартал 2025 року отримала дохід, у сумі 4 876,05 грн - соціальні виплати з відповідних бюджетів від Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України.

За правилами ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) є обов`язковою складовою сукупності юридичних фактів, на підставі яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993).

Ураховуючи, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, яка може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, що продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує такої допомоги, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісяця на період його навчання, врахувавши при цьому, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що районним судом не враховано стан здоров`я ОСОБА_1 не заслуговують на увагу. Так, в оскаржуваному рішенні районний суд зазначає, що судом враховано те, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи.

Не є слушними посилання позивача на недослідження обсягу витрат, які тягне інвалідність, з огляду на відсутність доказів на їх підтвердження в матеріалах справи.

Обґрунтованих доводів про порушення судом першої інстанції норм процесуального або неправильного застосування норм матеріального права, а також посилання на обставини, які давали б суду апеляційної інстанції підстави для переоцінки доказів та спростування висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко