Справа № 351/1653/24
Провадження № 22-ц/4808/1538/25
Головуючий у 1 інстанції СЕГІН І.Р.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Томин О.О., Луганської В.М.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Заболотівської селищної ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Петрички Олександра Євгеновича на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2025 року під головуванням судді Сегіна І.Р. в м. Снятин,

в с т а н о в и в:

В серпні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Петричка О.Є. звернувся до суду з позовом до Заболотівської селищної ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна частка (пай) в розмірі 77,2 (1,41) умовних кадастрових гектарів на території Шевченківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за №316.

Позивач 27.05.2024 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що як правовстановлюючий документ на вищевказану земельну частку надано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої частки, який не може бути правовстановлюючим документом на земельну частку (пай).

Оскільки крім позивача ніхто не претендує на вказану земельну ділянку просив визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай), що розташований на території (Шевченківської сільської ради) Заболотівської селищної ради, в межах земельної ділянки площею 77,2 (1,41) умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, виданого на ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Петричка О.Є. вказав, що з вказаним рішенням ОСОБА_1 не погоджується, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначив, що відповідно до технічної документації по виготовленню державного акту на право колективної власності на землю спілки селян «Відродження» вирішено передати с/с «Відродження» у колективну власність 639,8 га земельних угідь, в тому числі ріллі 639,8 га, з них розпайовано 639, 8 га.

Вказав, що розглянувши рішення трудового колективу селянської спілки «Відродження» про передачу земель цієї спілки в колективну власність та постійне користування, сесія Шевченківської сільської ради рішенням №19 від 05.06.1998 передала селянській спілці «Відродження» без права розпаювання 21,9 га землі; прийняла також рішення про проведення заміни сертифікатів обласного зразка на державний сертифікат на земельну частку (пай), а також просила районну раду затвердити це рішення.

Зазначив, що рішенням Снятинської районної ради від 10.07.1998 затверджено рішення колективних сільськогосподарських підприємств і сільських та Заболотівської селищної рад про передачу в колективну власність і надано підприємствам державні акти на право колективної власності на землю згідно додатка. Доручено районній державній адміністрації провести громадянам заміну земельних сертифікатів обласного зразка на державний сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно списку власників земельних сертифікатів с/с «Відродження» до списку за №343 включений ОСОБА_3 .

З посиланням на статті 5, 22, 23 Земельного кодексу в редакції 1990 року вказав, що спірне рішення є незаконним, тому просив його скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник ОСОБА_1 адвокат Петричка О.Є. направив до апеляційного суд клопотання про розгляд справи без участі сторони.

Представник Заболотівської селищної ради в засідання апеляційного суду не з`явився.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін та їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, ураховуючи таке.

Відповідно до копії сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ ОСОБА_3 на підставі рішення Шевченківської сільської ради від 29.12.1995 передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі 77,2 (1,41) умовних кадастрових гектарів на території Шевченківської сільської ради, в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості (а.с.10).

Згідно архівного витягу від 22.04.2025 з рішення №15 шостої сесії Шевченківської сільської ради від 29.12.1995 до списку пенсіонерів №26, що мають право на приватизацію землі с/с «Відродження» включений ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Відповідно до технічної документації по виготовленню державного акту на право колективної власності на землю спілки селян «Відродження» (рішення Шевченківської сільської ради №19) вирішено передати с/с «Відродження» у колективну власність 639,8 га земельних угідь, в тому числі: ріллі - 639,8 га, з них розпайовано - 639,8 га.

Прийнято рішення про проведення громадянам заміни сертифікатів обласного зразка на державний сертифікат на земельну частку (пай) (а.с.14-15).

Згідно рішення Снятинської районної ради від 10.07.1996 вирішено затвердити рішення колективних сільськогосподарських підприємств і сільських та Заболотівської селищної рад про передачу земель в колективну власність і видати підприємствам Державні акти на право колективної власності на землю згідно додатку.

Доручено районній державній адміністрації провести громадянам заміну земельних сертифікатів обласного зразка на державний сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до списку власників земельних сертифікатів селянської спілки «Відродження» до списку за № 343 включений ОСОБА_3 (а.с.16-18).

Відповідно до довідки першої Снятинської державної нотаріальної контори від 27.05.2024 №943/02-14 спадкоємцем за законом на все майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_1 , спадкова справа № 40/2007 (а.с.19).

Згідно постанови першої Снятинської державної нотаріальної контори від 27.05.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 на земельну частку (пай) в розмірі 77,2 умовних кадастрових гектарів (1,41 га) на території Шевченківської сільської ради Коломийського району, у зв`язку з тим, що позивач надав як правовстановлюючий документ сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, який не може бути правовстановлюючим документом на земельну частку (пай) для оформлення спадщини (а.с.20).

Згідно листа про надання інформації головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 25.06.2024 відповідно до Книги записів державних актів на право колективної власності на землю у архіві відділу відсутній державний акт на право колективної власності на землю, виданий спілці селян «Відродження» на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташований на території Шевченківської сільської ради. Список власників земельних сертифікатів спілки селян «Відродження» є складовою вищезазначеної технічної документації (а.с.36-37).

Відповідно до відповіді головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин відділу №3 від 29.05.2025 №0-9-0.353-116/25-23 у архіві відділу відсутній архівний примірник державного акту на право колективної власності на землю с/с «Відродження» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташований на території Шевченківської сільської ради. Також, у відділі відсутня інформація чи видавався ОСОБА_3 сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (а.с.57).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Стаття 1216 ЦК України, передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п.15 Розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України право на земельну частку (пай), яке посвідчено сертифікатом, може бути успадковано.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Згідно з пунктом 5 цього Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 17.03.2020 у справі №396/1683/18-ц9 якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифікат на право власності на земельну частку (пай), при вирішенні спору про право на спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». За змістом ст.22, 23 ЗК України в редакції 1990 року особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно з п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року N924-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай), є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем не надано правовстановлюючого документу на підтвердження права власності на земельну частку (пай) на території (Шевченківської сільської ради) Заболотівської селищної ради в межах земельної ділянки площею 77,2 (1,41) умовних кадастрових гектарів, а наданий суду сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ №__ від 15.02.1996 не зареєстрований у книзі записів державних актів на право колективної власності на землю, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є таким, що відповідає нормам законодавства та обставинам справи.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на рішення сільської ради, згідно яких земельну ділянку передано с/с «Відродження» в колективну власність та постійне користування є недостатніми для спростування правильності висновків місцевого суду, враховуючи, що згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В спірному випадку таким правовстановлюючим документом на підтвердження права власності на земельну ділянку (пай) є саме державний акт на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). У матеріалах справи зазначений документ відсутній.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до обставин, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з наведених у скарзі мотивів не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Петрички Олександра Євгеновича залишити без задоволення.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 17 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.О. Томин

В.М. Луганська