ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 листопада 2025 року

м. Харків

справа № 639/3195/24

провадження № 22-ц/818/4806/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмежиною відповідальністю «Бізнес Позика»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмежиною відповідальністю «Бізнес Позика» про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника Морозова Вадима Юрійовича, на ухвалу Новобаварського районного суду м.Харкова від 14 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача неправомірно стягнуті за виконавчим написом від 07.10.2021 року, реєстраційний номер 34285 вчинений приватним нотаріусом КМНО Бригіда В.О., грошові кошти в розмірі 39 439, 64 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про повернення майна з чужого незаконного володіння передано за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року у прийнятті до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", про повернення майна з чужого незаконного володіння відмовлено. Передано позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про захист прав споживача банківських послуг шляхом стягнення коштів за скасованим виконавчим написом разом з доданими до неї документами на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова за підсудністю.

Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова (Жовтневий районний суд м.Харкова після перейменування) від 14 серпня 2025 року справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про стягнення коштів за скасованим виконавчим написом повторно передано за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм процесуального права і правил підсудності, просить ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Новобаварського районного суду м.Харкова.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції проігнорував те, що на вимоги про стягнення коштів за скасованим виконавчим написом розповсюджується дія ЗУ «Про захист прав споживачів». Вважає, що ТОВ «Бізнес Позика» порушуються його права як споживача банківських послуг, а отже до вказаного позову можна застосувати правила альтернативної підсудності за місцем проживання позивача. Звертає увагу на перебування позовної заяви у стані процесуальної передачі з одного суду до іншого вже понад 14 місяців, що призвело до затягування розгляду справи і порушення прав позивача на своєчасний та ефективний захист.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України , завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Новобаварського районного суду м.Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача стягнуті за виконавчим написом від 07.10.2021 року, реєстраційний номер 34285 вчиненим приватним нотаріусом КМНО Бригіда В.О., грошові кошти в розмірі 39 439, 64 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. Зазначену суму коштів вважає стягнутою неправомірно (в рамках виконавчого провадження на виконання спірного виконавчого напису), оскільки рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.04.2024 у справі №639/1457/24 виконавчий напис від 07.10.2021 року, реєстраційний номер 34285, вчинений приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О., визнано таким, що не підлягає виконанню. Вважає вказаний позов підсудним Новобаварському районному суду м.Харкова, оскільки відповідачем порушені його права як споживача банківських послуг, а отже за правилами альтернативної підсудності дана справа може розглядатися за місцем проживання позивача, що зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . і відноситься до адміністративно-територіальних меж саме Новобаварського району м.Харкова.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 червня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про повернення майна з чужого незаконного володіння передано за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду міста Києва, за місцезнаходженням відповідача. Суд дійшов висновку, що позовна заява не підсудна Жовтневому районному суду м. Харкова на підставі того, що предметом заявлених позовних вимог ОСОБА_1 є повернення майна з чужого незаконного володіння, а саме грошових коштів в розмірі 39 439,64 грн., а не порушення відповідачем норм Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року у прийнятті до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", про повернення майна з чужого незаконного володіння відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про захист прав споживача банківських послуг шляхом стягнення коштів за скасованим виконавчим написом передано за підсудністю на розгляд до Жовтневого районного суду м.Харкова.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Жовтневого районного суду м.Харкова, Печерський районний суд м.Києва виходив з того, що предметом позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» є захист прав споживача банківських послуг шляхом стягнення коштів за скасованим виконавчим написом. Із позовом про повернення майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» не звертався, в матеріалах справи відсутні відомості про зміну позивачем предмету та підстав позову. Жовтневим районним судом м.Харкова помилково постановлено ухвалу від 05.06.2024 про передачу справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» про повернення майна з чужого незаконного володіння на розгляд до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю. Як наслідок, це призведе до порушення правил підсудності.

Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2025 року справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" про стягнення коштів за скасованим виконавчим написом повторно передано за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду міста Києва. Ухвала суду обгрунтована тим, що предметом спору є не якість послуг, а стягнення коштів за скасованим виконавчим написом, тому, правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є захистом прав споживача. Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Товариство зобмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (код 41084239) зареєстровано за адресою: бульвар Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, що територіально відноситься до Печерського району м.Києва. Отже, за правилами загальної підсудності зазначена справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Печерського районного суду міста Києва.

Проте, погодитися з таким висновком суду в повній мірі колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Як на підставу позовних вимог, Палажченко М.І. посилався на те, що в рамках здійснення виконавчого провадження №67324324, відкритого 30.10.2021 на виконання виконавчого напису №34285, вчиненого 07.10.2021 приватним нотаріусом КМНО Бригіда В.О., з нього на користь ТОВ "Бізнес Позика" було стягнуто заборгованість у сумі 39 439, 64 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.04.2024 у справі №639/1457/24 виконавчий напис від 07.10.2021 року, реєстраційний номер 34285, вчинений приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О., визнано таким, що не підлягає виконанню. Просив стягнути з відповідача неправомірно стягнуту на користь відповідача суму грошових коштів у розмірі 39 439, 64 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Бізнес Позика" про стягнення грошових коштів у розмірі 39 439, 64 грн. на підставі ст.1212 ЦК України.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

У цивільно-процесуальному законодавстві України визначення «належного суду» врегульоване інститутом підсудності та передбачене Розділом 3 Глави 2 Цивільно-процесуального кодексу України.

Згідно статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд до іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За вимогами ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Як вказує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

За приписами статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відтак суд вважає, що неодноразове наступне передання цивільної справи за підсудністю у цій справі поставило під загрозу сутність гарантованих Конвенцією права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. Непослідовність судів створила позивачу перешкоди у реалізації права на судовий захист.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказаних обставин та положень закону не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про передачу справи за територіальною підсудністю до іншого суду для розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 369, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Новобаварського районного суду м.Харкова від 14 серпня 2025 року скасувати і направити справу до Новобаварського районного суду м.Харкова для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова