"12" листопада 2025 р. Справа № 363/3245/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши позовну заяву Заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», про витребування земельної ділянки,

встановив:

пред`явлену позовну заяву ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року за клопотанням представника відповідача на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України залишено без руху, оскільки її подано без дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, в зв`язку з чим для усунення недоліків встановлено строк не пізніше 5 днів з дня отримання цієї ухвали.

Відповідно до вказаної ухвали суду позивачу належало усунути недоліки позовної заяви, шляхом подання:

- експертно-грошової оцінки земельної ділянки площею 3,4222 га з кадастровим номером :34:234:6002, здійсненої в порядку визначеному Законом та чинної на дату подання позовної заяви;

- уточненого позову із визначенням його ціни в розмірі вартості спірного майна відповідно до вказаної вище оцінки та з доплатою судового збору в розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір»;

- документів про внесення прокурором на депозитний рахунок Вишгородського районного суду Київської області або Київською обласною державною адміністрацією, в інтересах якої поданий даний позов, грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки відповідно до її експертно-грошової оцінки.

Як вбачається із довідки про доставку електронного документу від 29 жовтня 2025 року, копію вказаної ухвали прокурор в своєму електронному кабінеті отримав 31 жовтня 2025 року.

04 листопада 2025 року прокурор подав до суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначив, що надавати оцінку заявленій позовній вимозі про витребування спірної земельної ділянки від недобросовісного набувача, суд повинен саме під час розгляду справи. Крім того, невнесення прокурором на депозитний рахунок суду коштів у розмірі вартості майна виключає можливість постановлення рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача, але не виключає можливість розгляду справи за позовом прокурора та ухвалення судом рішення про витребування майна у недобросовісного набувача. В зв`язку з цим просив вважати визначені в ухвалі суду від 29 жовтня 2025 року недоліки усунутими та просив продовжити розгляд справи.

Заслухавши заперечення прокурора щодо повернення позовної заяви, який наполягав на продовженні розгляду справи та підстав для залишення позовної заяви без розгляду не вбачав, представника відповідача на підтримання клопотання про повернення позовної заяви у зв`язку із неусуненням позивачем недоліків, суд дійшов наступного.

Так, 09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України №4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року, згідно якого відповідні норми ЦК та ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 391 ЦК України, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 390 ЦК України суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Згідно ч. 14 ст. 265 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду суд вирішує питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову - про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача.

Згідно п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №4292-ІХ, положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:

- нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом;

- нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Обов`язковість врахування положень Закону України від 12 березня 2025 року № 4292-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» також відображено у постановах Верховного Суду, зокрема від 30 квітня 2025 року у справі № 686/14711/21, від 07 травня 2025 року у справі № 128/680/21, від 21 травня 2025 року у справі № 678/1280/21.

Згідно ч. 5 статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто, незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 907/50/16).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 виснувала, зокрема, що перевірка добросовісності набувача майна здійснюється саме при вирішенні питання про витребування/повернення майна.

Добросовісність чи недобросовісність особи це правовий висновок, який робиться судом на підставі встановлених обставин справи, які можуть про це свідчити. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/20528/21.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «МПП «Фортеця» проти України» зазначено, що необхідність виправити стару «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, добросовісно набуте особою, яка покладалася на законність дій органу державної влади. Ризик будь-якої помилки органу державної влади має покладатися на саму державу і помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавлених осіб. У контексті скасування помилково наданого права власності принцип належного урядування може не лише покладати на органи державної влади обов?язок діяти невідкладно при виправленні своєї помилки, але й може також вимагати виплати колишньому добросовісному власнику належної компенсації або іншого виду відповідного відшкодування.

Позов прокурора про витребування земельної ділянки поданий 12 червня 2025 року, тобто після набрання чинності Законом № 4292-ІХ та нової редакції ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а тому має їм відповідати.

Отже, зважаючи на те, що предметом даного спору є витребування земельної ділянки площею 3,4222 га з кадастровим номером :34:234:6002 з володіння ОСОБА_1 (добросовісність якого презюмується згідно Закону) на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації до позову має бути додано документ, що підтверджує внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Як встановлено судом, прокурором при зверненні до суду із вказаним позовом сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн.

При цьому, експертно-грошова оцінка спірної земельної ділянки, чинна на дату подання позовної заяви, у матеріалах справи відсутня, ціна позову, яка б відповідала вказаним вимогам Закону та п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, всупереч вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позові не зазначена.

Документ, що підтверджує внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна згідно експертно-грошової оцінки земельної ділянки суду не подано.

Відтак, зазначені вище недоліки позовної заяви у встановлений судом строк не усунуто та позовну заяву, яка б відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України не подано.

При цьому, суд вважає, що висловлене в заяві прокурора про усунення недоліків позовної заяви трактування згаданих вище норм чинного законодавства України змісту й суті Закону України №4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року не відповідає та прямо йому суперечить.

Відповідно до ч.ч. 11-13 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Отже, позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі ч. 13 ст. 187 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 11-13 ст. 187, ст. 260 ЦПК України,

ухвалив:

позовну заяву залишити без розгляду.

Повний текст ухвали складено 13 листопада 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя