провадження № 4-с/753/145/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2025 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Коренюк А.М., вивчивши скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління (м.Київ) Микитчик Ірини Володимирівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник на стадії виконання судового рішення звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління (м.Київ) Микитчик І.В., заінтересована особа - ОСОБА_2 щодо накладення штрафів та застосування заходів тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та виїзду за межі України.

Відповідно до ст.447 ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Відповідно до ст.4471 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, якимзокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали поданої скарги, наявні правові підстави для її повернення в частині оскарження рішень державного виконавця про застосування заходів тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та виїзду за межі України,заявнику без розгляду, виходячи із наступного.

Розділом VI ЦПК України визначено компетенцію загального суду щодо вирішення питань, які виникають на стадії виконання рішення суду.

Ч.1 ст.183 ЦПК України передбачені вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Так, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України);

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).Частину другу статті 183 доповнено абзацом другим згідно із Законом № 460-IX від 15.01.2020.

Водночас, з матеріалів скарги вбачається, що до неї не додано доказів надіслання (надання) особою заявником всім іншим учасникам провадження поданої до суду скарги - всім заінтересованим особам, що підтверджується відсутністю вказаних доказів у додатках до такої скарги, та вказує на недотримання заявником ч.ч.1, 2 ст.183 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

За таких обставин суддя вважає за необхідне скаргу в цій частині повернути без розгляду у силу ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Щодо вимог скарги в частині оскарження рішень державного виконавця про накладення на скаржника штрафу, то враховуючи положення ч.2 ст.74 Закону України «Про виконадаче провадження», п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, у скарзі слід відмовити у відкриття із роз`ясненням, що її вирішення віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Так, відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконадаче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкриття проведення у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу (ч.2 ст.186 ЦПК України).

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства, розглядаються судами за встановленими Законом правилами видів судочинства, а їх порушення - є ознакою незаконності рішення.

При цьому суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі вищевикладеного, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись п.1 ч.1, ч.ч.2, 4, 5 ст.186, ст.ст. 183, 185, 259-260, 352-355 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління (м.Київ) Микитчик Ірини Володимирівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 , в частині оскарження рішень державного виконавця про застосування заходів тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та виїзду за межі України- повернути без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для залишення такої заяви без розгляду .

Скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження рішень державного виконавця про накладення на скаржника штрафу, відмовити у відкриття, із роз`яснення що її вирішення віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Київського апеляційного суду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: