Справа № 337/4823/25
Номер провадження 2/337/2604/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря Кабалюка Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коломоєць І.В. звернувся з позовною заявою до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в якому просить 30000 грн на відшкодування внаслідок неправомірних дій відповідача йому моральної шкоди та витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що в результаті нанесення відповідачем удару позивачу, позивач отримав тілесні ушкодження, та з приводу цього переніс фізичний біль та душевні страждання, отже, зазнав моральної шкоди.

28 серпня 2025р., сімейним лікарем ОСОБА_3 позивачеві встановлений діагноз К86 неускладнена гіпертонія ГХ2, ст. 2, ризик 3. В огляді лікаря, зазначено про погіршення стану після ДТП (за скаргами ОСОБА_1 ). Призначено ОСОБА_1 лікування та обстеження, призначено гамівітал, контроль тиску, коперенелія. 10 вересня 2025 року лікарем ОСОБА_4 , згідно виписки з картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, також призначено ОСОБА_1 лікування у сімейного лікаря та невролога, судинну та гіпотенизивну терапію.

У зв`язку із протиправними діями ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, наслідки у вигляді порушення здоров`я; підвищений тиск, погіршення самопочуття, лікування ран на обличчі, поганий сон, відвідування лікарів, страх повторного приниження.

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між злочинними діями ОСОБА_2 та завданою ОСОБА_1 моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних та фізичних страждань, є усі підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.

Ухвалою суду від 07 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті.

03.10.2925 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому він зазначив, що позов визнає частково в розмірі 5000 грн., вважаючи, що сума, заявлена до стягнення, є істотно завищеною, адже позивачеві не було завдано шкоди, що спричинила би тривалий розлад здоров`я. Матеріали справи не містять переконливих доказів того, що глибина фізичних та душевних страждань, або погіршення здібностей потерпілого дійсно давали підстави для визначення розміру моральної шкоди у сумі 30000 грн. Розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали. Просили позов задовольнити.

Відповідач просив позов задовольнити частково, з підстав, заявлених у відзиві.

Вислухавши доводи учасників провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2025 року (справа № 335/6751/25 1-кп/335/778/2025) ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.125 КК України.

За змістом вироку 29.03.2025 року приблизно о 12 годині 45 хвилин, знаходячись на перехресті вулиці Південноукраїнська та проспекту Соборного у м. Запоріжжя, ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем на посаді зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів середньої дії взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс потерпілому ОСОБА_1 один удар кулаком правої руки в область обличчя, чим спричинив йому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №627п від 04.04.2025 року, синець з крововиливами і раною в ділянці губ та підборіддя, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

28 серпня 2025р., сімейним лікарем ОСОБА_3 встановлено ОСОБА_1 діагноз К86 неускладнена гіпертонія ГХ2, ст. 2, ризик 3. В огляді лікаря, зазначено про погіршення стану після ДТП (за скаргами ОСОБА_1 ). Призначено ОСОБА_1 лікування та обстеження, призначено гамівітал, контроль тиску, коперенелія.

10 вересня 2025 року лікарем ОСОБА_4 , згідно виписки з картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, також призначено ОСОБА_1 лікування у сімейного лікаря та невролога, судинну та гіпотенизивну терапію.

При вирішенні спору виходить з таких норм права.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

За змістом ст. 82 ч. 6 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які

набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За ст. 1167 ч. 1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Як вказував Верховний Суд у постанові від 05.12.2022 року ЄУН 214/7462/20, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Також у цій постанові ОП КЦС зазначила, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

При визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).

Отже, вироком суду доведено умисне нанесення відповідачем позивачеві одного удару кулаком правої руки в область обличчя на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, що спричинило легке тілесне ушкодження у вигляді синця з крововиливами і раною в ділянці губ та підборіддя, тому суд погоджується з доводами позивача про завдання моральної шкоди, яка полягала в перенесеному стресі та моральних стражданнях, оскільки позивач переніс фізичний біль, був змушений проходити лікування та відновлення.

Системне тлумачення норм кримінального процесуального та цивільного законодавства України свідчить про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на принципи розумності, виваженості та справедливості, оцінивши в сукупності викладені в позові обставини, суд вважає, що цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягає частковому задоволенню. Оскільки в судовому засіданні не доведено того, що в результаті вчиненого правопорушення позивачеві завдано саме такого розміру глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей або позбавлення його можливості їх реалізації, що стало б підставою для відшкодування моральної шкоди в розмірі, зазначеному в цивільному позові.

При цьому, суд враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає відповідно до вимог ч.3 ст. 23 ЦК України з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичного болю та душевних страждань яких зазнав потерпілий, їх тривалості, безповоротності, форму вини обвинуваченого, враховуючи при цьому вимоги розумності і справедливості.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за №752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Разом з цим, суд враховує, що позивачем не надано доказів погіршення психічного здоров`я, істотності вимушених змін у способі життя потерпілого, а також інших доказів, які б свідчили про негативні наслідки особисто для нього після вказаної події, зміни, при цьому надані довідки щодо звернень позивача до лікарів за відсутності доказів встановлення причинно-наслідкового зв`язку між виявленими захворюваннями та вчиненим кримінальним правопорушенням, на глибоке переконання суду, містять ознаки припущень, тому не можуть бути покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Отже, при вирішенні цивільного позову суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано належними і допустимими доказами розмір заподіяної моральної шкоди, а саме в сумі 30000 гривень.

На думку суду розмір моральної шкоди, яку має відшкодувати відповідач слід встановити в розмірі 15 тисяч грн.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч. 1 п. 6 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Представником позивача також заявлена вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 141 ч. 8 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представником позивача у матеріалах справи надано розрахунок судових витрат позивача, станом на 16.09.2025 року, в якому зазначено, що адвокат Коломоєць І.В. діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП №1085 виданого на підставі рішення КДКА Запорізької області №11, договору №3103/2025 від 31 березня 2025 року надано ОСОБА_1 , у сумі 10000 грн. Також наявний Акт прийому передачі виконаних робіт/ правничих послуг від 16 вересня 2025 року на суму 10000 грн.

Разом з тим, розподіляючи витрати позивача на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному стороною як позивача та і відповідача, адже такий розмір, окрім іншого, має відповідати критерію розумної необхідності та пропорційності таких витрат.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

В даному випадку суд приходить до висновку про те, що визначений сторонами розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом.

Отже, враховуючи складність справи, а також виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, враховуючи часткове задоволення вимог, суд керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, відповідно до вимог ст.137 ЦПК України, вважає, що доведеним та розумним розміром витрат на послуги адвоката під час судового розгляду у даному випадку є сума 5000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 74-279, 353 ЦПК України,

Керуючись ст. ст суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на відшкодування заподіяної моральної шкоди 15 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн., а всього 20000 (двадцять тисяч) грн, в іншій частині заявлених вимог-відмовити/

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код ЕДРПОУ отримувача: 37993783; Номер рахунку отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету:22030106) у сумі 3028 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Повний текст рішення оголошений 12 листопада 2025 року

Суддя: Л.Г. Салтан