Справа № 352/2282/25
Провадження № 2/352/1277/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Івасів В.В.,

за участю представника позивача Марущака В.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог.

29.09.2025 року позивач звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що після смерті його баби ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все майно, яке їй належало, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_2 склала заповідальне розпорядження, у відповідності до кого усе своє майно заповіла ОСОБА_1 , який спадщину після померлої прийняв, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав з нею. Інших спадкоємців за законом чи заповітом після померлої баби немає. Однак, у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Тому звертається до суду для вирішення питання про визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явилась, своє представництво в суді здійснює через представника адвоката Марущака В.І.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Тисменицької міської ради Івано-Франківської області суду подав заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти задоволення заявленого позову, за умови доведення позивачем належними та допустимими доказами своїх вимог, не заперечував.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 03.10.2025 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.10.2025 року призначено справу до судового розгляду по суті.

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що згідно копії рішення №5 від 06.03.1962 року виконавчого комітету Тисменицької селищної ради депутатів трудящих дозволено ОСОБА_3 побудувати другий житловий будинок на земельній ділянці якою вона користується по АДРЕСА_2 взамін старого непригідного для житла, погоджено план дозволу під будівництво індивідуального житлового будинку та проект будівництва будинку (а.с.13-20).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 08.02.2000 року, згідно якого на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким належний їй будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 (а.с.23).

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 18.03.2000 року відділом РАГСу Тисменицького району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла (а.с.7).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №82517347 від 12.09.2025 року вбачається те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася. (а.с.35)

Відповідно до довідки за №39 від 04.04.2025 року, виданої Тисменицькою міською радою, ОСОБА_2 , 1915 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала та була зареєстрована за адресою в АДРЕСА_1 з 23.10.1980 року. На день смерті разом із нею були зареєстровані та проживали онук ОСОБА_1 , 1961 року народження та дружина онука ОСОБА_4 , 1968 року народження (а.с.27).

Згідно довідки за №38 від 04.04.2025 року, виданої Тисменицькою міською радою, вул. (Толока,6,) Жукова, 33 перейменована на АДРЕСА_1 (а.с.28).

Згідно даних реєстру Тисменицької територіальної громади від 12.09.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 19.03.1982 року, що підтверджується також даними будинкової книги (а.с.26, 28-33).

У відповідності до технічного паспорту на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що будинковолодіння побудоване до 1992 року.

В матеріалах технічного паспорту, виданого ОСОБА_2 міститься копія рішення виконавчого комітету Тисменицької селищної ради депутатів трудящих від 06.03.1962 року №5 про дозвіл будівництва другого житлового будинку громадянці ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 взамін старого непригідного для житла та розроблений план дозволу під будівництво індивідуального житлового будинку (а.с.14-15).

У записах будинкової книги по АДРЕСА_1 містяться записи про зареєстрованих осіб, в тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.28-33).

Постановою державного нотаріуса Колтун С.В. від 12.09.2025 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті баби у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів (а.с.34).

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності ЗакономУкраїни «Продержавну реєстрацію речових правна нерухомемайно таїх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 10.10.2018 у справі №557/1209/16-ц.

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Як вбачається з матеріалів справи спірне домоволодіння знаходилось у АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 ), збудоване до 05 серпня 1992 року відповідно до рішення виконавчого комітету Тисменицької селищної ради, документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт наявний в матеріалах справи, а тому спірне домоволодіння введеню в експлуатацію та реєстрації не підлягало.

Таким чином, судом встановлено, що спірне нерухоме майно належало спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності на момент смерті.

Оскільки судом встановлено, що інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно немає, а спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , склавши на користь позивача заповіт, позивач прийняв спадщину, в тому числі будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_2 , відтак ОСОБА_1 належить право власності на вищевказане майно в порядку спадкування за заповітом після померлої.

Отже, позов слід задовольнити повністю.

На підставі ст.328, 392, 1272, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 142, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

відповідач: Тисменицька міська рада Івано-Франківської області, вул. Галицька, 17, м. Тисмениця, Тисменицька ТГ, Івано-Франківська область, 77401, .

Рішення складене в повному обсязі 14.11.2025 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.