Провадження № 2/161/5248/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 жовтня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Опальчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «Українські Фінансові Операції» через свого представника звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що 27.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4599994 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на умовах договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 10800 грн.; згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 27.04.2024 року по 22.04.2025 року; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4599994 від 27.04.2024 року у період з 27.04.2024 року по 25.11.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 33876 грн.

25.11.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до Відповідача.

Просять суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість загальною сумою 68490 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 10800 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 33876 грн. суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські Фінансові Операції» 23814 грн., сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 08.08.2025 дану справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача одночасно з поданням позовної заяви, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 27.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №4599994 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 90-100).

Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 8000 грн.

Згідно із п. 1.3 Договору строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Відповідно до п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .

В подальшому позичальником було підписано додатковий договір, згідно якого кошти у розмірі 2800 гривень від первісного кредитора згідно договору були надіслані платіжною системою ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» на картку споживача (а.с.104)

Згідно паспорта споживчого кредиту №4599994-Т1 до Договору про споживчий кредит №459994 від 27.04.2024, сума кредиту згідно додаткового договору складає 2800 грн, Загальна сума за договором №4599994 10800 грн, сума кредиту до укладення додаткової угоди - 8000 грн (а.с

Позивач стверджує, що свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 10800 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану Банком АТ «Універсал Банк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».

Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 23.09.2025 отримано інформацію від АТ «А-БАНК» №БТ/8591 від 13.10.2025, згідно якої на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), Банком було емітовано платіжну картку N? НОМЕР_3 . 27.04.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_3 , було зарахування коштів у сумі 8000,00 грн. Кошти зараховувались не по реквізитах, а через платіжну систему, тому у Банку відсутня інформація, щодо призначення, та рахунків відправників, відповідно підтвердити чи спростувати факт того, що платіж надходив за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» Банк не може.

Відповідно до реквізитів Договору № 4599994 від 27.04.2024 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «55059».

25.11.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 25/11/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до Відповідача (а.с. 21).

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер.

До Позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 25.11.2024 року №25/11/2024 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором №4599994 від 27.04.2024 року загальна сума заборгованості склала 50076 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 10800 грн., заборгованості за процентами 33876 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 5400 грн.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №25/11/2024 позивач набув права вимоги до відповідача за договором №4599994 на суму 50076,00 грн, з яких: 10800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 33876,00 грн - сума заборгованості за відсотками, штрафні санкції 5400,00 грн.

Також згідно розрахунку заборгованості позивача сума заборгованості за процентами нарахованих за 147 днів становить 23814,00 грн (а.с.81).

Умови укладеного між сторонами договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними, підписавши їх одноразовим ідентифікатором.

Враховуючи, що відповідач сам погодив умови кредитування, підписавши кредитний договір у електронній формі,

Укладений договір відповідач не оспорював та з позовом про визнання його недійсним до суду не звертався, не спростував правильності здійсненого позивачем розрахунку за відсотками, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості в тому числі за нарахованими відсотками у розмірі підлягають задоволенню, а отже позовні вимоги ТОВ «Українські Фінансові Операції» в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу Україниза формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.

Згідно ч. 10 та ч. 11ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Таким чином, норма ч. 10 та ч. 11ст. 265 ЦПК України передбачає, що суд може зазначити в рішенні про нарахування саме відсотків або пені, натомість позивач просить нарахувати інфляційні втрати та 3 % річних, відповідно до статті 625 ЦК України, що в розумінні Цивільного кодексу України не є тотожним.

Суд додатково зазначає, що відповідно до п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, в частині позовних вимог, що стосуються нараховування інфляційних витрат і 3% річних, суд відмовляє у задоволенні.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судові витрати зі сплати позивачем судового збору в розмірі 1211,20 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З матеріалів справи встановлено, що позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу надав: копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024, укладеного між Адвокатом Дідухом Є.О., та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»; детальний опис робіт (наданих послуг) № 4599994 від 20.07.2025; заявку №459994 на виконання доручення, копію рахунку на оплату на суму 10000 грн.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 5000 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 76-81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фінансові Операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором №4599994 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.04.2024 у розмірі 68 490 грн (шістдесят вісім тисяч чотириста дев`яносто) гривень.

В задоволені решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» витрати на оплату судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 2, приміщення 2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк