Провадження №22-з/824/1405/2025
У Х В А ЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Седлецька Тетяна Анатоліївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ такого майна,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Понесені позивачем судові витрати покладено на позивача. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 15 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач 27 березня 2025 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, дійсним обставинам справи. У зв`язку з цим апелянт просила скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року залишено без змін.

14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

В обґрунтування вимог заявник зазначив, що у відзиві на апеляційну скаргу адвокат відповідача заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

25 квітня 2024 року між адвокатським об`єднанням «ЕТОРУМ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 25/04/24-2 про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення надання правничої допомоги клієнту з наступних питань та у обсягах, а саме представництво інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, в тому числі і в судах усіх інстанцій. Пунктом п`ятим договору визначено, що за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар, що визначається або (і) на основі фіксованої суми, або (іі) на основі фіксованої щомісячної оплати, або (ііі) на основі погодинної оплати. Спираючись на вказане сторони погоджуються, що послуги адвокатського об`єднання (адвоката) визначаються у розмірі: згідно відповідних додаткових угод.

02 червня 2025 року між адвокатським об`єднанням «ЕТОРУМ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору № 25/04/24-2 про надання правничої допомоги від 25 квітня 2024 року, якою узгоджено, що за надання правничої допомоги, що передбачена п. 1 додаткової угоди (представництво інтересів у справі №753/22929/23 у Київському апеляційному суді) клієнт сплачує адвокатському об`єднанню 20000,00 грн. на банківський рахунок протягом 30 календарних днів з моменту винесення рішення Київським апеляційним судом.

Заперечень на заяву про розподіл судових витрат не надходило.

За приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК України питання про судові витрати вирішується без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та вищевказану заяву, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що дана заява не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіл таких витрат, згідно ст. 141 ЦПК України здійснюється за результатом розгляду позовних вимог по суті.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат відповідача заявив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції становить 25000,00 грн, докази чого будуть надані у відповідності до п. 8 ч. 3 ст. 141 ЦПК України.

Положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України передбачено загальне правило щодо можливості подачі доказів про судові витрати протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У той же час Цивільний процесуальний кодекс України містить спеціальну норму з цього приводу, а саме ст. 246 ЦПК України, зі змісту якої вбачається, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 дійшов наступного правового висновку:

«Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Таким чином, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».

У вищевказаній справі Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.

З матеріалів даної справи вбачається, що у заяві до апеляційного суду заявник не навів належних обставин, які поза його волею перешкодили йому подати докази щодо витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів.

При вирішенні даного питання колегія суддів зважає на те, що додатковою угодою № 2 від 02 червня 2025 року до договору № 25/04/24-2 про надання правничої допомоги від 25 квітня 2024 року встановлено фіксований розмір оплати правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 20000,00 грн. Таким чином фіксований розмір витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції був визначений задовго до розгляду справи апеляційним судом і не залежав від кількості судових засідань. За таких умов жодних обставин, що об`єктивно перешкоджали стороні відповідача в можливості подачі таких документів до закінчення судових дебатів, не вбачається.

З урахуванням вищевказаної правової позиції Верховного Суду та наведених процесуальних норм, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в разі неподання доказів понесення витрат на правничу допомогу у визначений законом строк, сторона має обґрунтувати, які поважні причини не дозволили їй подати такі докази до закінчення розгляду справи, чого в даному випадку зроблено не було.

За таких умов, зважаючи на принцип диспозитивності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 83, 141, 270, 367 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько