Справа № 346/3220/23
Провадження № 22-ц/4808/1505/25
Головуючий у 1 інстанції Сольський В. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом стягнення безпідставно списаних коштів, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 вересня 2025 року під головуванням судді Сольського В.В. у м. Коломия,

в с т а н о в и в:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом стягнення безпідставно списаних коштів.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 21 березня 2023 року в період з 18 год 05 хв по 18 год 49 хв, невідома особа користуючись різними номерами телефонів, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами таємно викрала грошові кошти в сумі 24 970 грн з банківської карти АТ КБ «ПриватБанк», що належить позивачці, чим спричинив їй майнову шкоду.

З цього приводу ОСОБА_1 звернулася до поліції і за вказаним фактом 23 березня 2023 року порушено кримінальне провадження № 0000291.

Крім того, 03 квітня 2023 року позивачка звернулася з заявою до АТ КБ «ПриватБанк» в якій вона повідомила, що невідома особа незаконно заволоділа грошовими коштами з її банківської карти. Зазначила при цьому, що жодних персональних даних стороннім особам вона не надавала.

У відповідь на вказану заяву відповідач надіслав листа, що не може повернути вказані грошові кошти, оскільки кошти знято з картки позивачки шляхом введення вірного ПІН-коду картки.

Вважає таку бездіяльність відповідача незаконною виходячи з того, що свій платіжний засіб (банківську картку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ) та його реквізити, в тому числі ПІН-код, не передавала третім особам, картку не втрачала, зокрема не давала будь-яких розпоряджень щодо видачі коштів з банкомату без її картки (не отримувала смс-повідомлення з кодом та не вводила його). Отже не вчинила жодних дій, які могли б привести до списання грошових коштів. Натомість банк не виконав покладені на нього обов`язки щодо збереження її коштів.

Просила стягнути з відповідача суму безпідставно списаних коштів в розмірі 24 970 грн та зобов`язати списати всю заборгованість, яка виникла у зв`язку із списанням зазначених коштів.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти у сумі 1 800 грн.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок кредитних коштів на особистому кредитному картковому рахунку до стану, у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій та здійснити перерахунок заборгованості, що утворилася внаслідок проведення спірних операцій (транзакцій).

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, взяв до уваги тільки доводи позивача, не врахував докази, які надавалися представником відповідача на підтвердження того факту, що зняття коштів стало можливим через розголошення клієнтом персональних даних.

Апелянт зазначає, що ПриватБанком проведено службову перевірку згідно якої встановлено, що банківська карта ОСОБА_1 перевипущена 21 березня 2023 року через Приват24, згенеровано ПІН-код, з якої того ж дня кошти зняті без картки в банкоматі. При перегляді архіву матеріалів фото фіксації кошти знімає невстановлена особа.

Аналізом логів входів в «Приват24» під акантом клієнта ОСОБА_1 , відбувся вхід з не типового для клієнта девайсу. Логін та пароль не змінювався, тобто зловмисник володів статичним паролем на вхід в «Приват24» і така інформація суперечить показам позивачки щодо нерозголошення конфіденційної інформації, оскільки модифікація акаунта проведена вже після зняття коштів.

Перевіркою встановлено, що зняття коштів з карти позивачки відбулося внаслідок перевипуску фінансового телефону з вини самої клієнтки, оскільки вона з власної волі підтвердила перевипуск фінансового телефону та надала іншу конфіденційну інформацію, в результаті чого шахраї змогли зайти в її Приват24, перевипустили карту та здійснили зняття коштів без карти на загальну суму 24 000 грн (+комісія) з введенням пін-коду в банкоматі м. Дніпро.

Оспорювані операції ініційовано та виконано до того, як банк отримав повідомлення клієнта про їх заперечення, тому відповідальність за них залишається за користувачем картки.

ОСОБА_1 звернулася до правоохоронних органів, однак ця обставина не виключає причетності позивача до ініціювання та здійснення видаткових операцій, адже заява до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, як і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є судовим рішенням, яке набрало законної сили, а обставини, встановлені у ньому не становлять преюдицію. Подання заяви про вчинення кримінального правопорушення і факт внесення відомостей до Реєстру є задокументованими актами фіксації певних обставин, які не мають наперед визначеної оцінки.

Апелянт вважає, що для повноти розуміння обставин вчинення шахрайських дій, необхідно було оглянути протокол допиту потерпілого, який відображає послідовність обставин та зміст телефонних розмов.

Наведені вище обставини вказують, що комунікація клієнта із невідомими особами забезпечила доступ до персональних даних .

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, ураховуючи таке.

Встановлено, що ОСОБА_1 є користувачем послуг АТ КБ «ПриватБанк», де у неї відкритий банківський рахунок, до якого випущена карта № НОМЕР_1 .

В період з 18 год 05 хв по 18 год 49 хв, 21 березня 2023 року невідома особа користуючись різними номерами телефонів, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами у період дії воєнного стану, таємно викрала грошові кошти в сумі 24 970 грн з банківської карти АТ КБ «ПриватБанк», що належить позивачці, чим спричинено їй майнову шкоду.

За вказаним фактом на підстав поданої позивачкою заяви 23 березня 2023 року відкрито кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України (а.с.7, 8).

ОСОБА_1 03 квітня 2023 року звернулася до керуючого відділення АТ КБ «ПриватБанк» із заявою в якій виклала обставини незаконного зняття коштів з наданої їй банківської карти, з вимогою провести перевірку (а.с. 9).

Згідно відповіді супервайзера з обробки звернень клієнтів й державних органів від 23 квітня 2023 року, в ході проведеної перевірки кошти з карти позивачки були списані шляхом введення правильного ПІН-коду картки (а.с. 10).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь - які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку(стаття 509 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно пункту 1.56, 1.64 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки; платіжний моніторинг - обов`язкова діяльність надавачів фінансових платіжних послуг з контролю платіжних операцій з метою виявлення та запобігання неналежним платіжним операціям;

Відповідно до частини 6 статті 64 Закону України «Про платіжні послуги» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Так, за правилами пункту 20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги», користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Частиною 1 ст.51 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що надавачі платіжних послуг зобов`язані здійснювати моніторинг платіжних операцій користувачів відповідно до внутрішнього порядку управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки з метою ідентифікації неакцептованих, помилкових та неналежних платіжних операцій, суб`єктів таких операцій та забезпечувати вжиття заходів для запобігання або припинення таких операцій.

У відповідності до ч.8 ст.86 Закону України «Про платіжні послуги» надавачі платіжних послуг несуть відповідальність перед користувачами за помилкові платіжні операції, у тому числі за виконання: помилкової платіжної операції на рахунок неналежного отримувача; помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника; платіжної операції з рахунку платника без законних підстав або внаслідок інших помилок надавача платіжних послуг.

Відповідно до пункту 143 «Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», яке затвердження постановою Правління Національного банку України № 164 від 29.07.2022 року, надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Відповідно до пункту 146 «Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», яке затвердження постановою Правління Національного банку України №164від 29.07.2022 року власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказав, що позивачка, як користувач банківської картки, своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не вчиняла жодних дій з передавання банківської інформації по її карткам третім особам, не надавала розпорядження банку на списання коштів, тому, не повинна нести відповідальності за такі операції та повертати викрадені третіми особами кредитні грошові кошти, а також, враховуючи те, що відповідач жодних доказів своєї невинуватості у спричиненні позивачеві збитків не надав, тому дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З наданої позивачкою виписки встановлено, що з карткового рахунку ОСОБА_1 списано належні їй 1 800 грн - зарахування зі скарбнички (а.с. 11). З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції вказав, що зазначена сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Стосовно грошових коштів, списаних з карткового рахунку в сумі 23 170 грн то вказані кошти не належать позивачці, оскільки зазначений картковий рахунок є кредитним, а тому списані кошти не підлягають стягненню на користь позивача.

Також суд першої інстанції зобов`язав відповідача відновити залишок кредитних коштів на особистому кредитному картковому рахунку до стану, у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій та здійснити перерахунок заборгованості, що утворилася внаслідок проведення спірних операцій (транзакцій).

З такими висновками суду погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апелянта, що зняття коштів стало можливим через розголошення клієнтом персональних даних є необґрунтованими і недоведеними..

Судом встановлено факт звернення позивачки до банку стосовно спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивачки була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування.

Згідно висновку викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 вересня 2023 року (справа № 686/30030/21 провадження № 61-5111св23), «саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

Банком не доведено і не надано належних і допустимих доказів, що позивачка як володілець та користувач картки надала інформацію третім особам і своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Жодними доказами не підтверджується, що зняття коштів з карти позивачки відбулося з вини самої клієнтки і що перевипуск фінансового телефону відбувся з власної волі позивачки.

У постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Виявивши безпідставне списання коштів, позивачка зверталася до правоохоронних органів та банку про незаконне списання її коштів з карткового рахунку.

Необґрунтованими є доводи апелянта, що комунікація позивачки із невідомими особами забезпечила доступ до персональних даних.

Встановлені обставини вказують на те, що списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням і не з її волі. Наразі триває досудове розслідування щодо незаконного викрадення грошових коштів із банківської карти позивачки, і остаточне рішення ще не прийнято, тому немає підстав вважати, що втрата коштів позивачки сталася внаслідок її незаконних дій.

У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача відновити залишок кредитних коштів на особистому кредитному картковому рахунку позивачки до стану, у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій та здійснити перерахунок заборгованості, що утворилася внаслідок проведення спірних операцій (транзакцій) є обґрунтованим та відновлює порушене право позивачки.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 10 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук О.О. Томин