Провадження № 2/0158/856/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Костюкевича О.К.
за участю секретаря Хмілевської І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -
В С Т А Н О В И В
Представник позивача ПАТ «Страхова компанія «УСГ» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.
В обгрунтування позовних вимог посилається, що 12.04.2024 о 17 год. 15 хв. у с. Кульчин, по вул. Незалежності, Луцького (Ківерцівського) району Волинської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю «мотоцикла Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та автомобіля «Peugeot» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (автомобіль Потерпілого), який належить Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» (Потерпілий). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди т/з отримали механічні пошкодження.
На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем - ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» (Страхувальник), було укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-KACKO-0199-2800123-AVIS від 15.02.2023 (Договір), згідно з якими позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Peugeot» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.04.2024 по справі про адміністративне правопорушення №161/7583/24, ОСОБА_1 (Відповідач) було визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Таким чином, оскільки на момент ДТП, цивільно правова відповідальність власника т/з «мотоцикла Honda» застрахована не була, то у позивача ПАТ «Страхова компанія «УСГ» виникло право на стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в сумі 31 700,00 грн., з особи, відповідальної за завданий збиток, якою відповідно до Постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.04.2024 є відповідач - ОСОБА_1 .
У зв`язку із цим, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 31 700,00 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.07.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
В період розгляду спрощеного позовного провадження по даній справі заяв, клопотань та заперечень у порядку ст. 182 ЦПК України, сторонами подано до суду не було. Крім того, відзиву на позовну заяву відповідачем до суду подано не було.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 12.04.2024 о 17 год. 15 хв. у с. Кульчин, по вул. Незалежності, Луцького (Ківерцівського) району Волинської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю «мотоцикла Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та автомобіля «Peugeot» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (автомобіль Потерпілого), який належить Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» (Потерпілий). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди т/з отримали механічні пошкодження.
На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем - ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» (Страхувальник), було укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-KACKO-0199-2800123-AVIS від 15.02.2023 (Договір), згідно з якими позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Peugeot» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.04.2024 по справі про адміністративне правопорушення №161/7583/24, ОСОБА_1 (Відповідач) було визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
На момент ДТП, цивільно правова відповідальність власника т/з «мотоцикла Honda» застрахована не була, то у позивача ПАТ «Страхова компанія «УСГ» виникло право на стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в сумі 31 700,00 грн., з особи, відповідальної за завданий збиток, якою відповідно до Постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.04.2024 є відповідач - ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦК України визнає неповнолітніми фізичних осіб віком від 14 до 18 років.
На відміну від малолітніх, неповнолітні особи визнані законодавцем повністю деліктоздатними, тобто здатними самостійно нести відповідальність за шкоду, заподіяну їхніми діями іншим особам.
Так, згідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.
У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.
Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
За ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до вимог частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Також, ст. 108 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Відповідно до п.50 ч.1 ст.1 Закону України «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Отже, відносини між позивачем та відповідачем регулюються правилами ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди в порядку суброгації.
Відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) Страсбург, 10 лютого 2010 року, остаточне 10/05/2011), з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У позасудовому порядку питання про відшкодування шкоди в порядку суброгації між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорене право позивача на відшкодування шкоди в порядку суброгації, за захистом якого він змушений був звернутися до суду.
Таким чином, враховуючи те, що страховиком у порядку та в межах визначених Законом було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування майнової шкоди, заподіяної потерпілій особі, а також те, що цивільно-правова відповідальність «мотоцикла Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застрахована не була, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 (матері ОСОБА_2 ) на користь позивача в порядку суброгації суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 31 700,00 грн.
У зв`язку з чим, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за можливе позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «УСГ» задовольнити в повному обсязі.
Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 82, 141, 258-259, 263-265, 273, ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», ; 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32, літера А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич