Справа №751/5768/25
Провадження №2/751/1745/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Діденко А. О.

секретаря судового засідання Рак Я.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач держава російська федерація в особі Міністерства юстиції російської федерації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до російської федерації про відшкодування завданої про відшкодування моральної шкоди у розмірі 22 698 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто вісім) евро 80 центів, що на день подачі позову за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 1 096 275 (один мільйон дев`яносто шість тисяч двісті сімдесят п`ять) грн 65 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 24.02.2022 по даний час російська федерація знищує, пошкоджує населені пункти України, знищує, пошкоджує майно громадян України, вбиває та завдає шкоди здоров`ю громадян України. Внаслідок чого, значна кількість населених пунктів України, які блоковані, окуповані російської федерацією, позбавлені свободи, прав, та перебувають на межі гуманітарної катастрофи внаслідок відсутності їжі, медикаментів, тощо.

17.03.2022 невстановлені військовослужбовці збройних сил російської федерації із застосуванням ракетної системи залпового вогню «Ураган» здійснили невибірковий обстріл житлового кварталу у місті Чернігів, в районі вулиць Пирогова, В`ячеслава Чорновола та проспекту Миру, де не було військових об`єктів, внаслідок чого, позивач, перебуваючи на вул. В`ячеслава Чорновола, в м. Чернігів, отримала осколкове поранення.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 01 липня 2025 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04.11.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просили задовольнити із зазначених у ньому підстав та пояснила, що 17.03.2022, в м. Чернігові, перебуваючи на вулиці В`ячеслава Чорновола, вони з чоловіком потрапили під обстріл, внаслідок якого, вони отримали поранення і їх відвезли до КНП «Чернігівська обласна лікарня». В подальшому, в результаті отримання важкого поранення, ОСОБА_1 проходила тривале лікування в КНП «Чернігівська обласна лікарня».

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку шляхом повідомлення про розгляд справи через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

17.03.2022 невстановлені військовослужбовці збройних сил російської федерації із застосуванням ракетної системи залпового вогню «Ураган» здійснили невибірковий обстріл житлового кварталу у місті Чернігів, в районі вулиць Пирогова, В`ячеслава Чорновола та проспекту Миру, де не було військових об`єктів, внаслідок чого, позивач, перебуваючи на вул. В`ячеслава Чорновола, в м. Чернігів, отримала осколкове поранення, що підтверджується висновком експерта Комунального закладу «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №305 від 05.042024.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який є чоловіком позивача, пояснив, що 17.03.2022, в м. Чернігів, він разом з дружиною перебував на вулуці В`ячеслава Чорновола, де вони потрапили під обстріл, внаслідок якого вони були поранені та їх було доставлено до КНП «Чернігівська обласна лікарня», де в подальшому його дружина проходила тривале лікування.

Відповідно до виписки із медичної картки №3946 від 17.03.2022, виданої КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, ОСОБА_1 встановлено основний діагноз: мінно-вибухова травма. Проникаюче осколкове поранення правого гемітораксу з ураженням правої легені. Ускладнення: правобічний гемопневмоторакс (а.с. 8).

Відповідно до листа Управління Служби безпеки України в Чернігівській області №74/12/1462 від 20.12.2022, заяву ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушенння від 08.12.2022 було долучено до матеріалів кримінального провадження №0000010, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438 КК України (а.с. 9-11зв.).

Згідно з копією рентгенологічного висновку КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради від 19.03.2022 №566, у ОСОБА_1 визначався перелом 6 (шостого) ребра справа зі зміщенням діафрагми (а.с. 12).

Відповідно до висновку експерта Комунального закладу «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №305 від 05.042024, згідно наданої мелдичної документації, у громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини в проекції 6-го міжребер`я по загальноаксилярній лінії справа, з переломом 6-го ребра, наскрізним ушкодженням нижньої частки правої легені та подальшим розвитком ускладнень у вигляді правобічного пневмотарксу та середнього гемотраксу. Вищевказані тілесні ушкодження утворились від ударної дії твердого предмета, яким, в тому числі, міг бути осколок вибухового пристрою, що вибухнув або вторинний снаряд, мав кінетичну енергію, могли утворитися в термін 17.03.2022, як на це вказано в описовій частині даної постанови, і як наслідку, єдиного травматичного впливу, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя відповідно до п. 2.1.1.а, 2.1.2., 2.1.3.й «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». На думку експерта, описані вище тілесні ушкодження могли утворитись як мінімум від однієї травмуючої дії (а.с. 15-17).

IV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін

Загальновідомими та такими, що відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування, є обставини збройної агресії російської федерації проти України.

24 лютого 2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення агресора на суверенну територію України.

02 березня 2022 року збройну агресію рф проти України у резолюції ES-11/1 «Агресія проти України» визнала Генеральна Асамблея ООН. Вона вимагає від рф негайного припинення застосування сили проти України, утримання від погроз чи застосування сили проти будь-якої держави ООН, повного та безумовного виведення збройних сил з території України у межах її міжнародно-визнаних кордонів, а також забезпечення повного захисту цивільних осіб, включаючи гуманітарний персонал, журналістів та осіб, які перебувають у вразливому становищі, у тому числі жінок і дітей.

27 квітня 2022 року Парламентська Асамблея Ради Європи ухвалила резолюцію «Наслідки продовження агресії російської федерації проти України: роль і відповідь Ради Європи» № 2433. Визнано, що агресія рф проти України є безпрецедентним актом як сама по собі, так і за її далекосяжними наслідками, бо провокує найважчу гуманітарну кризу в Європі з найбільшою кількістю жертв, наймасштабнішим внутрішнім і зовнішнім переміщенням населення з часів Другої світової війни.

14 квітня 2022 року Верховна Рада України визнала дії, вчинені збройними силами рф та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу (пункт 1 Заяви Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», схваленої постановою Верховної Ради України № 2188-IX).

Вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН.

Звернення позивача до українського суду варто вважати єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало б позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права.

Подібні правові висновки зроблено у постановах Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19 (провадження № 61-8291св21), від 18 травня 2022 року у справі № 760/17232/20-ц (провадження № 61-15925св21) від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14365/21 (провадження № 61-4498св22), від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14366/21 (провадження № 61-3713св22).

У частині першій статті 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про міжнародне приватне право» до зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання моральної шкоди (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За змістом статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».

Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.

При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

рф, вчинивши повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування. Аналогічну позицію щодо непоширення на рф судового імунітету при розгляді справ щодо відшкодування шкоди, завданої збройною агресією рф проти України, викладено в постанові Верховного Суд від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17, (провадження № 14-167 цс 20).

Отже, російська федерація є суб`єктом, внаслідок збройної агресії якого проти України та окупації частини території України порушено низку прав та свобод громадян України, зокрема, особистих прав позивача, та, відповідно, саме російська федерація є суб`єктом, на якого покладено обов`язок з відшкодування завданих цими діями збитків.

Так, загальновідомим є той факт, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, і даний указ винесено у зв`язку з початком війни, яку російська федерація розпочала та здійснює на території незалежної держави Україна відносно громадян України, а тому не підлягає доказуванню згідно з приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги те, що відповідач, всупереч наведеному вище принципу змагальності цивільного судочинства, не надав відзиву із запереченнями щодо заявленого позову.

Внаслідок військової агресії рф проти України, позивач зазнала моральних втрат і душевних страждань. За таких обставин, суд вважає, що відсутність на національному рівні ефективного юридичного захисту для забезпечення дотримання суті конвенційних прав не може бути перешкодою у реалізації особою таких прав та свобод. Отже, враховуючи множинний та триваючий характер порушень прав та законних інтересів позивача, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд вважає законним обраний позивачем спосіб стягнення моральної шкоди у виді одноразової суми, яка покриває всі передбачувані порушення, що були допущені рф відносно неї.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні всебічно, повно та об`єктивно наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено спричинення їй неправомірними діями відповідача моральної шкоди, враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 22 698 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто вісім) евро 80 центів, що на день подачі позову за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 1 096 275 (один мільйон дев`яносто шість тисяч двісті сімдесят п`ять) грн 65 коп.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Оскільки позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволені, з держави рф на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір у сумі 10962 (десять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн 76 коп (пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись ст. 16, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 2, 4, 10-13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією російської федерації задовольнити.

Стягнути з російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації на користь ОСОБА_1 22 698 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто вісім) евро 80 центів, що на день подачі позову за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 1 096 275 (один мільйон дев`яносто шість тисяч двісті сімдесят п`ять) грн 65 коп.

Стягнути з російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації в дохід держави судовий збір у розмірі 10962 (десять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн 76 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07.11.2025.

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 )

Відповідач російська федерація, в особі Міністерства юстиції російської федерації (місцезнаходження: 119991, російська федерація, Московська область, м. Москва, вул. Житна, 14, будівля 1, ІПН )

Суддя А. О. Діденко