Житомирський апеляційний суд
Справа №279/677/25 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 48 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Талько О.Б.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 279/677/25 за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А. у місті Коростені,

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації на її користь моральну шкоду у зв`язку із загибеллю при захисті Батьківщини сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, в розмірі 60 000,00 євро у перерахунку на українську гривню на дату винесення рішення суду.

Позов мотивувався тим, що з 21 лютого 1988 року по 03 серпня 1993 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_2 .

03 серпня 1993 року вказаний шлюб було розірвано, а 28 березня 2007 року вона уклала шлюб із ОСОБА_3 , і після реєстрації шлюбу у неї прізвище: « ОСОБА_4 ».

Зазначала, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 355 від 24 грудня 2022 року солдат ОСОБА_2 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 24.12.2022 року № 193-РС на посаду стрільця снайпера 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 100672М, який прибув з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), з 24 грудня 2022 року був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . З 24 грудня 2022 року ОСОБА_2 прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «матрос», ВОС - 100672М.

Сповіщенням про смерть № 4/250 від 21 січня 2023 року вона була повідомлена, що її син - солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець-снайпер десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти ВЧ НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув під час виконання бойових завдань в районі проведення бойових дій у Донецькій області, захищаючи волю та незалежність України.

Відповідно до довідки про причину смерті № 619 від 18 січня 2023 року, причиною смерті ОСОБА_2 стала вибухова травма внаслідок військових дії. У лікарському свідоцтві про смерть № 619 від 18 січня 2023 року зазначено, що причинами смерті ОСОБА_2 є: інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла, вогнепальне поранення тулуба та кінцівок, ушкодження внаслідок військових дій спричинені вогнепальною та іншими видами звичайної зброї.

06 лютого 2023 року Коростенським відділом ДРАЦС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) їй було видане свідоцтво серії НОМЕР_4 від 06 лютого 2023 року про смерть сина - ОСОБА_2 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 58 від 24 лютого 2023 року матрос ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець-снайпер 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти ВЧ НОМЕР_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , був виключений зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , у зв`язку із загибеллю в н/п Водяне Донецької області. Смерть пов`язана з виконанням обов`язку військової служби.

Згідно витягу з протоколу № 1911 засідання П Регіональної ВЛК з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 07.03.2023 року причина смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, пов`язана із захистом Батьківщини.

Витягом з протоколу № 3943 засідання штатної ВЛК НОМЕР_5 Регіональної військової лікарської комісії від 02 листопада 2023 року підтверджено, що травма та поранення, які призвели до смерті та причина смерті ОСОБА_2 , пов`язані із захистом Батьківщини.

Довідками ВЧ НОМЕР_1 від 06 квітня 2023 року вих.: № 1181 та від 23 квітня 2024 року вих.: № 2893 підтверджено, що солдат (матрос) ОСОБА_2 - стрілець-снайпер 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти ВЧ НОМЕР_1 , з 31 грудня 2022 року до 17 січня 2023 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у н.п. Водяне Донецької області.

Внаслідок втрати сина, який загинув через військову агресію РФ проти України, а також з огляду на особливий цинізм, з яким РФ порушуються основоположні права й свободи людини в Україні, вона відчуває безперервний, невгамовний душевний біль і страждання. Вона втратила душевний спокій і віру в майбутнє, постійно відчуває незахищеність та розчарування, що не дає можливості нормально спілкуватись з оточуючими та підтримувати нормальний спосіб життя. Вона постійно перебуває у пригніченому стані, в неї знизився життєвий тонус і погіршилось загальне самопочуття, що негативно позначилося на її стосунках з родичами, друзями, знайомими, на її звичному способі життя, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків.

Вважає, що безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їй завдана моральна шкода, є іноземна країна рф, її Збройні Сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та керуються РФ і мають на озброєнні засоби, використання яких становить надзвичайну небезпеку для оточуючих.

Вважала, що незаконними діями з боку РФ порушено невід`ємне право її сина - ОСОБА_2 , на життя, гарантоване статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ), а також її право на повагу до сімейного життя, встановлене статтею 8 Конвенції. Зазначене свідчить про численність порушень РФ її законних прав, а отже, про те, що такі порушення Конвенції є підставою для відшкодування завданої їй моральної шкоди, яку вона оцінює у 60 000 Євро.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з держави РФ в особі Міністерства юстиції РФ на користь ОСОБА_1 компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 2 000 000 грн та на користь держави 15 140 грн судового збору.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, де просить його скасувати (змінити) саме в частині часткового задоволення позовних вимог та задовольнити їх у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини сторін, але необґрунтовано знизив суму моральної шкоди, яку необхідно стягнути із відповідача.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Якщо приймати та застосовувати при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права, то місцевий суд зобов`язаний був послатися на низку рішень Європейського суду з прав людини, якими були задоволені вимоги заявників по схожим спорам, що розглядалися Європейським судом з прав людини, та стягнуто з відповідача по 60 000,00 євро за загибель однієї особи.

Зазначає, що при таких обставинах явно узгоджується її законна вимога щодо стягнення із відповідача на її користь компенсації за спричинену моральну шкоду саме у розмірі 60 000,00 євро, а зниження місцевим судом зазначеної суми є необґрунтованим.

14 липня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява до апеляційного суду про розгляд скарги без її участі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 та частини 2 статті 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Задовольняючи часткового позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, множинний характер порушень її конституційних прав, характер немайнових втрат, зокрема, тяжкість вимушених змін у її житті, час та зусилля, необхідні для можливості відновлення попереднього стану, справедливою сумою компенсації її моральних страждань є 2 000 000 грн.

Колегія суддів в частині визначення розміру компенсації, заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди, не погоджується із висновком місцевого суду, мотивуючи таким.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 11 лютого 1989 року (а.с. 22).

Згідно копії Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №355 від 24.12.2022 року солдат ОСОБА_2 , призначений наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по особовому складу) від 24 грудня 2022 року № 193-РС на посаду стрільця снайпера 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 100672М, який прибув з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), з 24 грудня 2022 року був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . З 24 грудня 2022 року ОСОБА_2 ; справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «матрос», ВОС - 100672М ( а.с. 25).

Відповідно до копії сповіщення № 4/250 від 21 січня 2023 року, ОСОБА_1 була повідомлена ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що - солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець-снайпер десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти ВЧ НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув під час виконання бойових завдань в районі проведення бойових дій у Донецькій області, захищаючи волю та незалежність України (а.с. 26).

Як видно із копії довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 619) від 18 січня 2023 року, причиною смерті ОСОБА_2 стала вибухова травма внаслідок військових дій ( а.с. 27)

Згідно копії Лікарського свідоцтва про смерть № 619 від 18 січня 2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у зоні військових дій населений пункт: Водяне, Донецької області, Україна ( а.с. 28).

Коростенським відділом ДРАЦС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позивачці видане свідоцтво серії НОМЕР_4 від 06 лютого 2023 року про смерть сина - ОСОБА_2 (а.с. 29).

Відповідно до копії Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 58 від 24 лютого 2023 року, матрос ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець-снайпер 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти ВЧ НОМЕР_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , був виключений зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , у зв`язку із загибеллю в н/п Водяне Донецької області. Смерть пов`язана з виконанням обов`язку військової служби ( а.с. 30).

Згідно копії Витягу із протоколу № 1911 засідання 11 Регіональної ВЛК з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 07.03.2023 року, причина смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 31).

Як видно із копії Витягу із протоколу № 3943 засідання штатної ВЛК НОМЕР_5 Регіональної військової лікарської комісії від 02 листопада 2023 року, травма та поранення, які призвели до смерті та причина смерті ОСОБА_2 , пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 32).

Відповідно до копій довідок ВЧ НОМЕР_1 від 06 квітня 2023 року вих.: № 1181 та від 23 квітня 2024 року вих.: № 2893, солдат (матрос) ОСОБА_2 - стрілець-снайпер 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти ВЧ НОМЕР_1 , з 31 грудня 2022 року до 17 січня 2023 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у н.п. Водяне Донецької області (а.с. 33-34).

Згідно частиною 2 статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до статті 27 Конституції України ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Згідно з частиною першою статті 2 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям ( усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 6 статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено, що відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.

Із роз`яснень пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» слідує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань позивачкою ОСОБА_1 із врахуванням втрат немайнового характеру, які вона зазнала внаслідок втрати сина, які є непоправними, що суттєво порушило її нормальні життєві зв`язки та призвело до їх змін.

Але, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, яка спричинена позивачці, колегія суддів приймає до уваги практику Європейського Суду з прав людини по подібним цивільним справам.

Зокрема, такі рішення виносились Європейським судом з прав людини у справах "Хачукаєви проти Росії" (Khachukayev v. Russia (23/04/2009)), "Сагаєва та Інші проти Росії" (Sagayeva and Others v. Russia (08/12/2015)), "Ісламова проти Росії" (Islamova v. Russia (30/04/2015)), "Султигов та Інші проти Росії" (Sultygov and Others v. Russia (09/10/2014)).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про обгрунтованість апеляційної скарги і наявність правових підстав для визначення компенсації заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 60 000 Євро, що за офіційним курсом Національного банку України на дату ухвалення рішення становить 2 919 000 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія суддів вважає, що встановлено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи щодо визначення розміру моральної компенсації, яка підлягає виплаті на користь позивачки.

При таких обставинах оскаржуване судове рішення підлягає зміні у цій частині, а також у відповідності до вимог частини 13 статті 141, статті 382 ЦПК України, зміні у частині розподілу судових витрат.

Зокрема, із відповідача в дохід держави підлягає також стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 22 710 грн, а всього, враховуючи необхідність сплати судового збору за подання позову, - у розмірі 37 850 грн ( 15 140 + 22 710 = 37 850).

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2025 рокузмінити.

Абзаци перший, другий, третій викласти у наступній редакції :

«Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 60 000 Євро, що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України станом на 13 листопада 2025 року становить 2 919 000 грн.

Стягнути із держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації на користь держави Україна судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 15 140 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 22 710 грн, а всього 37 850 грн».

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді