Провадження № 22-з/802/90/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О. І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 серпня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Позика» 3 % річних в розмірі 15665 грн. 85 коп. У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Позика» задоволено. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2025 року, в частині відмовлених позовних вимог та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цих частинах нове судове рішення. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Позика» інфляційні втрати за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 54655, 82 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Позика» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6964,40 гривень по 3482,20 гривень з кожного. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На адресу суду апеляційної інстанції, від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення. Просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 50000 гривень, які були понесені стороною позивача, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду даної цивільної справи.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи ( ч. 3 ст. 270 ЦПК України).

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою постановлення ухвали у цій справі є 13 листопада 2025 року, тобто, дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Щодо вимог заяви позивача про розподіл судових витрат, в частині сплати судового збору.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Впровадження зазначеного принципу має на меті забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 суд зазначив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

На підставі наведеного належить дійти висновку, що необхідною обставиною для ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат є неможливість подання стороною доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в суді першої інстанції не було заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 30000 грн до судових дебатів, така заява не була подано і до суду першої інстанції після ухвалення 13 серпня 2025 року рішення.

В судовому засіданні до закінчення судових дебатів ( в суді апеляційної інстанції) та в поданій заяві про ухвалення додаткового рішення, стороною не зазначено про існування будь-яких поважних причин неможливості подання доказів про понесені витрати на професійну правничу допомогу до ухвалення судом оскаржуваного рішення суду.

Подана заява позивача від 03 листопада 2025 року про ухвалення додаткового рішення також не обґрунтована поважними причинами неможливості подання таких доказів до судових дебатів, як в суді першої інстанції так і в апеляційної інстанції.

Детальний опис та акт розрахунок складений 01 жовтня 2025 року та 05 вересня 2025 року (складений до постановлення судом апеляційної інстанції судового рішення від 27 жовтня 2025 року), тобто після ухвалення рішення суду першої інстанції так і до постановлення судом апеляційної інстанції постанови від 27 жовтня 2025 року. У поданій заяві відсутні посилання на докази, які виправдовували б неможливість подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів, також не долучені докази про розмір витрат на професійну правничу допомогу, які не могли бути подані до закінчення судових дебатів, як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду даної справи.

Ураховуючи, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, не обґрунтовані поважними причинами неможливості подання відповідних доказів до закінчення судових дебатів, такі поважні причини не встановлено і судом апеляційної інстанції, а тому в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 270, 381 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді