Справа № 578/799/24
Провадження № 2/591/1774/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Косар А. І.,

секретар судового засідання Хроменко А. О.

справа № 578/799/24про визнання права власності за набувальною давністю

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи

позивач: ОСОБА_1

відповідачі:

КРАСНОПІЛЬСЬКЕ СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО

КРАСНОПІЛЬСЬКА СЕЛИЩНА РАДА СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вимоги позивача: визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «а-1» з прибудовою літера «а» загальною площею 78.0 кв. м., житловою площею 45.2 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами: гараж літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г», ганок літера «а1», ганок літера`а2», навіс літера «Д», погріб літера «п/г», душ літера «Е», вбиральня літера «Ж», огорожа № 1-3, колонка № 4, що розташовані за адресою: будинок номер сім, АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

представник позивача: адвокат Абідов Родіон Тимурович

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Краснопільського районного суду Сумської області з позовом до Краснопільського споживчого товариства, у якому просить: визнати договір купівлі-продажу житлового приміщення (квартири) АДРЕСА_2 в період з 31.08.1993 по 30.11.1993 дійсним і таким, що відбувся, встановити факт зміни статусу житлового приміщення з квартири на житловий будинок, визнати право власності на житловий будинок.

15 серпня 2024 року Ухвалою прийняв позовну заяву та відкрив провадження у справі № 578/799/24 в порядку загального позовного провадження. Залучив до розгляду справи, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Краснопільську селищну раду Сумської області. Призначив підготовче засідання.

У січні 2025 року позивач подав до суду позовну заяву у новій редакції про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Вимоги мотивовано тим, що у спірному будинку проживає з родиною з 1964 р. У серпні 1993 р. загальними зборами Краснопільського споживчого товариства Краснопільської райспоживспілки, де він працював на той час, загальними зборами організації було прийнято рішення про продаж йому житлового приміщення АДРЕСА_3 . Відповідний договір купівлі-продажу не зберігся. Відомості про право власності на це приміщення станом на 29.12.2012 відсутні. Наразі Краснопільська селищна рада визнає житлове приміщення як житловий будинок, присвоєно поштову адресу та Рішенням виконавчого комітету №8 від 22.01.2012 було рекомендовано виготовити необхідні документи для проведення державної реєстрації права власності. Рішенням четвертої сесії восьмого скликання № 150 від 20.01.2021 на підставі заяви позивача надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд. 21 лютого 2024 р. виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу в АДРЕСА_3 . Дані про об`єкт нерухомості внесені до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Приватизованого житла позивач не має. Рішенням №72720744 від 22.04.2024 у проведенні державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна відмовлено за відсутності документів, що підтверджують заявлене речове право.

Вища рада правосуддя рішенням від 22 травня 2025 року №1105/0/15-23 передала територіальну підсудність судових справ Краснопільського районного суду Сумської області Зарічному районному суду міста Суми.

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу передано головуючому судді Косар Алевтині Іванівні.

Ухвалою судувід 05 серпня 2025 року змінено процесуальний статус Краснопільської селищної ради Сумської області з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на співвідповідача.

Ухвалою суду від 22 вересня 2025 рокузакінчено підготовче провадження та призначено справу №578/799/24 до судового розгляду по суті на 22 жовтня 2025 року.

Учасники справи на судове засідання не прибули, повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі подали заяви про розгляд справи у відсутність їх представника, не заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності, Суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно по господарської книги на будинок АДРЕСА_3 , за вказаною адресою проживає ОСОБА_1 разом з дружиною.

Згідно з протоколом загальних зборів трудового колективу Краснопільського споживчого товариства Краснопільської райспоживспілки № 2 від 31.08.1993, прийнято рішення квартиронаймачу ОСОБА_1 квартиру номер АДРЕСА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Краснопільської селищної ради Сумської області № 8 від 22.01.2021 вказаному об`єкту нерухомого майна житловому будинку присвоєно постійну поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно з Рішенням четвертої сесії восьмого скликання Краснопільської селищної ради Сумської області № 150 від 20.01.2021 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації їз землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0.10 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0.05 га в АДРЕСА_3 у власність.

16 лютого 2024 р. на ім`я ОСОБА_1 виготовлено Технічний Паспорт на житловий будинок садибного типу в АДРЕСА_3 , з якого слідує загальна площа 78.0 кв.м, житлова 45.2 кв.м.

Дані про об`єкт нерухомості внесені до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Відомості про права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Житловий чек ОСОБА_1 не використовував.

В архіві Краснопільського споживчого товариства Краснопільської райспоживспілки договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) за вказаною адресою від 30.11.1993 не зберігся.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно № 72720744 прийняв рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з відсутністю документів набуття речого права.

За інформації Краснопільської селищної ради, остання не володіє інформацією про рішення селищної ради щодо зміни статусу житлового приміщення за вказаною вище адресою.

З інформаційної довідки ДП «БТІ регіональна агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради № 87-1-02/04 від 20.02.2024, інвентаризаційна справа на спірний об`єкт нерухомого майна в архіві Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради станом на 29.12.2012 відсутня.

Мотиви, з яких виходив Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу (ЦК) України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Звертаючись з до суду з позовом, позивач зазначав, що він у 1993 р. за місцем своєї роботи він уклав догорів купівлі-продажу на обєкт нерухомості, тобто добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном більше десяти років.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Але не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Тобто йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), але не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б із ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Верховного Суду у цій справі наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) не знайшла підстав для відступу від наведених вище висновків, оскільки за змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21 (провадження № 61-4347св22), від 15 червня 2023 року у справі № 359/8844/20 (провадження № 61-5539св23) та від 27 березня 2024 року у справі № 462/2756/18 (провадження № 61-15779св20).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд установив, що на час вселення позивача до спірного житлового будинку це майно перебувало на балансі Краснопільського споживчого товариства Краснопільської райспоживспілки. Разом з цим, станом на день розгляду справи житловий будинок не має власника, тобто є річчю безхазяйною.

Таким чином, об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію, і може стати предметом набуття за набувальною давністю.

На замовлення ОСОБА_1 16 лютого 2024 року Дочірнім підприємством БТІ Регіональна агенція технічної інвентаризації комунального підприємства «Ініціатива» Миколаївської сільської ради виготовлений технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 (станом на 01.01.2021). Згідно даного технічного паспорту за вказаною адресою знаходиться житловий будинок загальною площею 78.0 кв. м, житловою площею 45.2 кв. м.

Згідно звіту про оцінку нерухомого майна загальною площею 78.0 кв. м., житловою площею 45.2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного 27.02.2024 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 , загальна вартість об`єкта оцінки станом на дату оцінки складає 210 600.00 грн.

Також суд установив, що на спірний житловий будинок не претендують інші особи, позивач відкрито, безперервно і тривало володіє ним, поводиться з об`єктом нерухомості як власник.

Отже, суд доходить висновку про обгрунтованість позову та доведеність умов для набуття позивачем права власності за набувальною давністю на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до пункту 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Керуючись стст. 141, 263, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «а-1» з прибудовою літера «а» загальною площею 78.0 кв. м., житловою площею 45.2 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами: гараж літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г», ганок літера «а1», ганок літера`а2», навіс літера «Д», погріб літера «п/г», душ літера «Е», вбиральня літера «Ж», огорожа № 1-3, колонка № 4, що розташовані за адресою: будинок номер сім, АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК).

Інформація про сторони та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

представник позивача: адвокат Абідов Родіон Тимурович, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_5 ;

відповідач:КРАСНОПІЛЬСЬКЕ СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО , місцезнаходження юридичної особи:вул. Вокзальна, буд. 16, селище Краснопілля, Сумський район, Сумська область, 42400, Україна;

відповідач:КРАСНОПІЛЬСЬКА СЕЛИЩНА РАДА СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ , місцезнаходження юридичної особи:вул. Мезенівська, буд. 2, селище Краснопілля, Сумський район, Сумська область, 42400, Україна.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2025 року.

Суддя А. І. Косар