Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 473/2656/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 жовтня 2025 р.с-ще Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Кащака А.Я.,

за участю секретаря судового засідання Куш О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ща. Доманівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

23.05.2025 р. представник ТОВ «Споживчий центр», звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, згідно вимог якого просить ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № 07.02.2024 -100001741 від 07.02.2024 року у розмірі 23760,00 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Позов обгрунтований тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 07.02.2024 р. було укладено Кредитний договір (оферти) № 07.02.2024 -100001741. Відповідно до умов Кредитного договору № 07.02.2024-100001741 від 07.02.2024 р (надалі «Договір») Позичальнику надано кредит у розмірі - 12000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 07.02.20243р., строком на 42 днів, дата повернення (виплати) кредиту 19.03.2024року.

Первинний період користування Кредитом - 14 днів з дня його надання, черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Процентна ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового Траншу включно. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 2.33%= (11760/12000)/42х100%. Проценти (економічна сутність плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб.

Відповідно до Договору від 07.02.2024 р. та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 12000 грн. строком на 42 днів, а ОСОБА_1 07.02.2024 р. отримала кредитні кошти у розмірі 12000 грн.

Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 23.05.2025р., утворилась заборгованість у розмірі 23760 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12000 грн., по процентам в розмірі 117600 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Вказану заборгованість відповідачем не погашено, що і стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором розподілено на суддю Кащака А.Я.

Ухвалою судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 23.06.2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу рекомендованим листом були направлені копії матеріалів справи та ухвали про відкриття провадження, та запропоновано у п`ятнадцятиденний строк подати відзив на позовну заяву.

25.06.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Позовні вимоги відповідач не визнає, та просить суд у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно вказаного договору № 07.02.2024 -100001741. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» (виписки з особового рахунку клієнта та ін.). Таким чином, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не підтверджений належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Вважає, що позивачем не надано доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність заборгованості відповідача за кредитним договором №07.02.2024-100001741 від 07.02.2024. З наведених підстав вважає позовні вимоги необґрунтованими та не підлягають задоволення, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують надання коштів у кредит, а також отримання їх відповідачем.

Також, представником позивача 01.07.2025 року подано відповідь на відзив. В спростування доводів відповідача, зазначив, що видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Квитанцією № від 07.02.2024р., яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Таким чином, TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за Кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. При цьому відповідачем зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, представник відповідача не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку 4441-11XX-XXXX-4313, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу. Окрім того, покликаючись на те, що ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок вважає належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Враховуючи позицію відповідача, щодо належності розрахунку, а також необхідність формування та отримання від контрагентів додаткових доказів (картки субконто та інші), які не зміг подати разом із позовною заявою, просить долучити Картку субконто відносно ОСОБА_1 про здійснення платіжних операцій.

Представник позивач просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, проте від його представника надійшла заява згідно якої вона просить проводити розгляд справи за відсутності відповідача та її представника за наявними по справі документами та поданих ними відзиву та додаткових письмових пояснень.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07 лютого 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір (оферти) № 07.02.2024 -100001741, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі 12000 грн. 00 коп., строком на 42 дні на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати

Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а

Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію.

Пунктом 3.2 Пропозиції встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із п. 3.3. Пропозиції, кредитодавець надає Позичальнику Кредит на наступних умовах: 3.3.1. Дата надання/видачі кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; 3.3.2. Сума Кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; 3.3.3. Тип кредиту: кредитна лінія; 3.3.4. Строк, на який надається Кредит: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; 3.3.5. Дата повернення (виплати) кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; 3.3.6. Проценти за користування Кредитом (Проценти): встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; 3.3.7. Графік платежів: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Згідно із п. 4 Заявки, дата повернення (виплати) кредиту 19.03.2024 року.

Відповідно до п. 5 Заявки, первинний період користування Кредитом - 14 днів з дня його надання.

Як встановлено п. 6 Заявки, черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі "черговий період").

Процентна ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за

1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного

періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового Траншу

включно. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому

порядку. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі

2.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього

строку, на який надається Кредит, окрім періоду застосування процентної ставки

"Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому

порядку (п.7, 8 Заявки).

Пунктом 9 Заявки визначено, що денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 2.33%=(11760.00/12000)/42х100%.

Згідно із п. 2.2. Пропозиції, електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови:

2.2.1. дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на веб-сайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на веб-сайті Кредитодавця;

2.2.2. заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем;

2.2.3. відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Згідно із п. 4.1 Пропозиції кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача.

Відповідно до п. 4.3 Пропозиції днем надання кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця.

Відповідно до п. 6.1. Пропозиції, позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Так, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором (E935) у заявці 07.02.2024 року приєднався до Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), визнав та погодився на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.

Отже, підписання Кредитного договору (оферти) № 07.02.2024 -100001741 від 07.02.2024 року свідчить про те, що ОСОБА_1 усі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. ч. 3-6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вказаний вище Кредитний договір № 07.02.2024 -100001741 від 07.02.2024 р., підписаний відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в

електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України

«Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у

справі №404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі

№ 234/7159/20.

Таким чином, вказаний кредитний договір є чинним, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 07 лютого 2024 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

Також, ч. 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно Квитанції про електронний переказ коштів, ТОВ «Споживчий центр» через систему «LIQPAY» 07.02.2024 р. о 14:08 год. виплатив відповідачу грошові кошти у сумі 12000 грн. 00 коп., згідно кредитного договору № 07.02.2024 -100001741.

Також зі змісту тексту заявки кредитного договору №07.02.2024-100001741, слідує, що електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, оскільки відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №07.02.2024-100001741), підписані одноразовим ідентифікатором «E935», які містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, а саме: 4441-11XX-XXXX-4313.

Так, з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 07.02.2024-100001741 від 07.02.2024 р. вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить 23760 грн. 00 коп., яка складається із: 12000 грн. 00 коп. основний борг та 11760 грн. 00 коп. проценти.

Тож, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором, однак ОСОБА_1 не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п. 62 Постанови «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що

інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у

процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім

особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а

також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Згідно пункту 2 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.

Згідно пункту 5 ч. 1 статті 10 Закону України «Про платіжні послуги» до надавачів платіжних послуг належать фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг.

Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що фінансові установи мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.

При цьому, відповідач заперечуючи вірність розрахунку спірної заборгованості, не надав суду власного розрахунку, а відтак виходячи з принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції, суд вважає доводи позивача переконливими та такими що не спростовані відповідачем належними доказами.

Щодо заперечень представника відповідача про незаконність нарахування процентної ставки за кредитним договором та суперечності нормам чинного законодавства, то суд зазначає наступне:

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (частина 1 статті 5 ЦК України).

Метою Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII (з подальшими змінами) (далі Закон № 1734-VIII) є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами (стаття 2 Закону № 1734-VIII).

Цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї (стаття 3 цього Закону) та застосовується до договорів про споживчий кредит, укладених після набранням чинності цим Законом (пункт 1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1734-VIII ).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX (який набрав чинності 24 грудня 2023 року) статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено: частиною 4 цієї статті, у якій зазначено формулу розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом; частиною 5 цієї статті, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, у пункті 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Отже, за встановленого, оскільки кредитний договір укладений між сторонами після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, а тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі, що перевищує 1,5 % на день, починаючи з 22 квітня 2024 року, а також умови договору щодо нарахування процентів у розмірі, що перевищує 1,0 % на день, починаючи з 20 серпня 2024 року, є нікчемними.

Матеріалами справи встановлено, що 07 лютого 2024 року між сторонами укладено договір про надання кредиту в сумі 12000 грн., строком на 42 дні, тобто до 19.03.2024 року.

Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набув чинності 24 грудня 2023 року, тому денна процентна ставка встановлена кредитним договором у 2.5% є застосованою та законною для даного Кредитного договору №07.02.2024-100001741, який був укладений 07 лютого 2024 р.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано, заперечення подані представником відповідача повністю спростовуються доказами оціненими судом в їх сукупності, а відтак суд вважає доведеною наявність заборгованості відповідача перед позивачем, у зв`язку із чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства ТОВ «Споживчий центр» вправі ставити вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Споживчий Центр» не повернуті, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12000 грн. 00 коп. та 11760 грн. 00 коп. проценти, що разом становить 23760 грн. 00 коп.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем ТОВ «Споживчий центр» при зверненні до суду через систему «Електронний суд» був сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул.Саксаганського, 133-А, код за , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за Кредитним договором №

07.02.2024-100001741 від 07.02.2024 року у сумі 23760 (двадцять три тисячі сімсот шістдесят) гривень 00 коп., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 12000 грн. та заборгованості по процентам в розмірі - 11760,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул.Саксаганського, 133-А, код за , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», адреса, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-а, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Головуючий суддя А.Я. КАЩАК