КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/9889/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 листопада 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області, ухвалене у складі судді Радзівіл А.Г. в м. Бровари 08 травня 2024 року у справі за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року позивач КП Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» (далі КП «Броваритепловодоенергія») звернувся у суд з даним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 грудня 2019 року по 01 жовтня 2023 року в сумі 27863,45 грн., за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 лютого 2022 року по 01 жовтня 2023 року в сумі 1219,64 грн., за отримані послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 листопада 2014 року по 01 жовтня 2023 року в сумі 3310,87 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн., витрати на оплату інформаційної довідки в розмірі 33 грн., довідки з КП «Броварське Бюро технічної інвентаризації» - 300 грн.

Позов мотивував тим, що квартира АДРЕСА_1 , знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води, водопостачання та водовідведення, та обслуговування внутрішньобудинкових систем якого здійснює КП «Броваритепловодоенергія».

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 346384278 від 13 вересня 2023 року, відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження щодо квартири за вказаною адресою відсутні; згідно довідки КП «Броварське Бюро технічної інвентаризації» відомості про права власності на об`єкт нерухомого майна за вказаною адресою відсутні.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2017 року в справі № 361/4639/16ц за позовом ОСОБА_1 до КП «Броваритепловодоенергія» про усунення порушень прав споживача, визнання типового договору укладеним, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди позов задоволено частково, в частині визнання типового договору визнано типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 укладеним між ОСОБА_1 та КП «Броваритепловодоенергія».

Таким чином, між сторонами склалися фактичні відносини з постачання житлово-комунальних послуг за вказаною адресою за особовими рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритими позивачем на ім`я ОСОБА_1 як споживача послуг за вказаною адресою та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 укладеним між ОСОБА_1 та КП «Броваритепловодоенергія».

В результаті несвоєчасної сплати коштів за послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за період 01 грудня 2019 року по 01 жовтня 2023 року в сумі 27863,45 грн. За спірний період відповідачем в погашення боргу сплачено 3424,40 грн. Крім того, в зв`язку з несвоєчасною сплатою коштів у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 лютого 2022 року по 01 жовтня 2023 року в сумі 1219,64 грн., за отримані послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 листопада 2014 року по 01 жовтня 2023 року в сумі 3310,87 грн.

Для врегулювання відносин щодо погашення боргу, відповідача неодноразово повідомляли про його погашення, та відповідачем проігноровано досудові вимоги позивача. Будь-які заперечення, претензії на адресу позивача від відповідача не надходили.

Додатковим фактом досудового врегулювання спору є щомісячне надсилання КП «Броваритепловодоенергія» на адресу відповідача платіжних документів із вказаною сумою боргу, а саме рахунки на оплату послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, водопостачання та водовідведення, з обслуговування внутрішньобудинкових систем.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 грудня 2019 року по 01 жовтня 2023 року в сумі 27863,45 грн., за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 лютого 2022 року по 01 жовтня 2023 року в сумі 1219,64 грн., за отримані послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем за період з 01 листопада 2014 року по 01 жовтня 2023 року в сумі 3310,87 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн., витрати на оплату інформаційної довідки в розмірі 33 грн., довідки з КП «Броварське Бюро технічної інвентаризації» 300 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2025 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2024 року, до всіх вимог позивача застосувати загальний строк позовної давності у три роки, а внаслідок ненадання позивачем належних доказів залишити позов без розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, всі судові повістки було повернуто до суду неврученими. Вона була позбавлена можливості надати суду докази та навести своїх заперечення проти позовних вимог позивача, чим порушено її право на справедливий судовий розгляд.

Вказувала, що в заочному рішенні суду немає жодних посилань на будь-які докази (який обсяг спожитої теплової енергії, за показаннями якого вузла комерційного обліку теплової енергії (теплолічильника) за його наявності, яка методика визначення та розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг застосовувалась, чи розмір заборгованості визначено навмання).

Наголошувала, що загальні заяви про те, що позивач здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, водопостачання та водовідведення й обслуговування внутрішньобудинкових систем в квартиру не є належними доказами самого факту надання послуг, їх кількості та обґрунтування грошового розміру відповідно.

Вказувала, що типовий договір на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, що визнаний укладеним між сторонами рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2017 року в справі № 361/4639/16-ц, за змістом та Типовим переліком послуг не передбачає такої послуги як обслуговування внутрішньобудинкових систем, яка до недавнього часу (постанова Кабінету Міністрів України № 690 зі змінами № 85 від 02 лютого 2022 року) була включена до Типового переліку послуг Типового договору з утримання будинків, споруди та прибудинкових територій, виконавцем якої позивач не є і ніколи не був. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), а всі інші послуги, які здійснюються за межами переліку послуг типового договору, можуть надаватись лише за добровільною згодою сторін, якої відповідач не надавала у справі № 361/4639/16-ц.

Вказувала, що будь-які типові договори про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем щонайменше до початку 02 лютого 2022 року (постанова Кабінету Міністрів України № 690 зі змінами № 85 від 02 лютого 2022 року) не існували в правовому полі та не могли бути укладені між сторонами даного спору ані добровільно, ані добровільно-обов`язково.

Заявила про застосування загального строку позовної давності у три роки до всіх вимог позивача, оскільки була позбавлена такої можливості при розгляді справи судом першої інстанції.

Зазначала, що в матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких позивачем було зроблено розрахунок суми боргу за послуги. Наприклад, згідно наданого позивачем розрахунку за послуги з холодного водопостачання за серпень 2022 року було нараховано 144,82 грн., а за вересень 2022 року вже 598,87 грн., і є незрозумілою така різниця в показниках.

Вважала, що надані позивачем розрахунки заборгованості за начебто надані послуги, на підтвердження яких в матеріалах справи немає жодних доказів, є фальсифікацією.

Підкреслювала, що за відсутності доказів, що підтверджують зроблені позивачем розрахунки суми боргу, позовна заява не відповідає вимогам ч. 3 п. 5 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, що є підставою для скасування заочного рішення повністю або частково з залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ч. 8 ст. 257 цього Кодексу.

Вказувала, що відповідно до імперативних вимог ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, а редакція договору КП Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» з включенням до нього послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем була відхилена судом, тобто фактично відмовлено в обов`язковості його укладення. Обов`язкові ж для сторін типові договори про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем щонайменше до 02 лютого 2022 року не існували в правовому полі, а тому будь-які норми матеріального права для задоволення позовних вимог в цій частині за відповідний період до 02 лютого 2022 року відсутні.

Крім того, в мотивувальній та резолютивній частині ухвали від 19 червня 2025 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення судом переплутано суб`єкт подання заяви, де замість відповідача зазначено представник відповідача ОСОБА_1 .

Від позивача КП Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вказував, що судом при ухваленні заочного рішення було досліджено всі обставини справи, надана належна правова оцінка правовідносинам, що склались, наводив власні аргументи проти доводів апеляційної скарги.

Щодо неповідомлення належним чином про дату та час розгляду справи, вказував, що відповідач повідомлялась про розгляд справи у встановленому процесуальним законодавством порядку, але причини неявки суду не повідомила. Звертав увагу, що направлення кореспонденції здійснювалось судом на адресу, яку самостійно зазначає ОСОБА_1 як адресу для листування в апеляційній скарзі, у зверненнях до суду. Крім того, відповідач має зареєстрований кабінет у підсистемі Електронний Суд ЄСІТС, а тому відповідач мала можливість ознайомитись з рішенням суду в цій підсистемі як одна із сторін судового процесу.

Щодо обґрунтування позовних вимог, пояснював, що КП «Броваритепловодоенергія» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення згідно рішень виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 11 січня 2011 року № 8 та № 877 від 24 листопада 2020 року технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем, згідно рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 01 березня 2013 року № 94, № 56 від 23 січня 2018 року, № 133 від 27 березня 2013 року.

Постанови про встановлення тарифів оприлюднюються шляхом розміщення інформації у мережі інтернет, зокрема на офіційному веб-сайті НКРЕКП (до 2021 року), Броварської міської ради (перелік постанов та рішень про встановлення тарифів є в матеріалах справи, додатки 11, 12, 14, 15 до позовної заяви).

Будинок АДРЕСА_2 обладнаний вузлом комерційного обліку, загальнобудинковим лічильником. Вузол комерційного обліку слугує для вимірювання обсягу всієї теплової енергії, спожитої у будівлі. За його показаннями визначається, скільки теплової енергії витратили всі споживачі в будівлі. Цей обсяг щомісяця розподіляється між споживачами (користувачами/співвласниками будинку) згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.

Показники квартирних засобів обліку води знімаються споживачем щомісяця та надаються до КП «Броваритепловодоенергія» зручним способом. Контроль правильності надання споживачем показників засобів обліку води проводиться виконавцем послуги та коригується за результатами перевірки. У разі відсутності інформації щодо спожитих обсягів води за засобами обліку до розрахунку приймається середньомісячне значення водоспоживання.

Крім того, щомісячно на адресу відповідача надсилаються рахунки на оплату послуг (квитанції), які надає комунальне підприємство. Рахунки містять інформацію про тарифи та обсяг витраченої теплової енергії, квартирних лічильників обліку води та відповідно обсяг сплати, а також за наявністю суму заборгованості.

Заперечень до КП «Броваритепловодоенергія» щодо нарахування від відповідача не надходило.

Тобто, відповідач має володіти зазначеною інформацією та йому відомо про борги, які не сплачуються ним усвідомлено. Таким чином, твердження щодо необґрунтованості позову вважав безпідставними.

Щодо обслуговування внутрішньобудинкових мереж, вказував, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2017 року в справі № 361/4639/16ц за позовом ОСОБА_1 визнано типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 укладеним між сторонами.

Крім того, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності 01 травня 2021 року, передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Фактом приєднання споживача до умов публічних договорів є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт надання послуг. Згідно публічних договорів, споживачі здійснюють оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати, оскільки зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, і аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16, від 07 липня 2020 року в справі № 712/8916/17.

Вимога щодо здійснення технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж передбачена ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», і враховуючи вимоги цих норм, обслуговування КП «Броваритепловодоенергія» внутрішньобудинкової системи будинку є обов`язковою для забезпечення належного функціонування системи теплопостачання, водопостачання та водовідведення.

Повідомляв, що рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 01 березня 2013 року № 94 виконавцем послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкової системи та ліквідації аварійної ситуації на внутрішньобудинкових мережах визначено КП «Броваритепловодоенергія».

Отже, факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкової системи будинку в повному обсязі.

Щодо застосування строку позовної давності, посилався на п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вказував, що керуючись цими нормами, оскільки карантин почався на території України 12 березня 2020 року, а воєнний стан 24 лютого 2022 року, то загальна позовна давність була продовжена 12 березня 2020 року на період дії карантину, та призупинила свій перебіг з 24 лютого 2022 року. Тобто, виходячи з наведених положень закону. пропущеною слід вважати позовну давність лише за вимогою, що виникла до 12 березня 2017 року.

Пояснював, що за вимогами про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води з 2019 року та за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з 2022 року не пропущений, а за послугу з обслуговування внутрішньобудинкових систем у період з 01 листопада 2014 року по 01 жовтня 2023 року сплачено фінансовою підтримкою від держави (субсидією) 457,90 грн., остання сплата відбулась в розмірі 32,65 грн. в квітні 2018 року, тобто перебіг позовної давності перервано вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Отже, зі здійсненням часткових сплат перебіг позовної давності переривається та на підставі згаданих положень закону слід вважати позовну давність лише за вимогою, що виникла до 12 березня 2017 року.

Посилався на необґрунтованість апеляційної скарги, оскільки відповідач послуги отримує, здійснює періодичні платежі, сплати відображаються у розрахунках за отримані послуги. а також ОСОБА_1 отримувала фінансову підтримку від держави (субсидію) за послугу з обслуговування внутрішньобудинкових систем.

Крім того, за послугу з централізованого водопостачання та водовідведення по особовому рахунку НОМЕР_2 відповідачем здійснено оплати та станом на 01 серпня 2025 року відсутня заборгованість за отриману послугу. Сплата заборгованості свідчить про те, що відповідачем вчинено дію про визнання нею свого боргу.

Акцентував, що за адресою відповідача накопичується заборгованість та станом на 01 вересня 2025 року становить 47832,04 грн. за послугу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та 3948,29 грн. з обслуговування внутрішньобудинкових систем.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є споживачем послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надаються позивачем, розмір нарахувань за користування послугами проводиться на підставі тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради, і у зв`язку з несвоєчасною сплатою коштів у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, рішеннями виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 11 січня 2011 року № 08 (з урахуванням змін, внесених рішенням від 12 червня 2012 року № 266) визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді територіальної громади м. Бровари, в тому числі КП «Броваритепловодоенергія» - виконавцем послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення (а. с. 18 т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 01 березня 2013 року № 94 визначено КП «Броваритепловодоенергія» виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, у частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та ліквідації аварій у житловому фонді територіальної громади м. Бровари (а. с. 20 т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 23 січня 2018 року № 56 проведено коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та ліквідації аварій у внутрішньобудинкових мережах житлового фонду територіальної громади м. Бровари (а. с. 21 т. 1).

Згідно витягу з ЄДРПОУ, основним видом діяльності КП «Броваритепловодоенергія» за КВЕД є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (а. с. 22 зворот т. 1).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №346384278 від 13 вересня 2023 року відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 відсутні (а. с. 11 т. 1). Вартість отримання довідки склала 33 грн. (а. с. 12 т. 1).

Відповідно до довідки КП Броварське бюро технічної інвентаризації № 60 від 03 жовтня 2023 року, відомості про права власності на об`єкт нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_3 відсутні (а. с. 13 т. 1). Вартість отримання довідки склала 300 грн. (а. с. 14 т. 1).

ОСОБА_1 зареєстрована з 20 квітня 1990 року і станом на 15 березня 2025 року за адресою АДРЕСА_3 (а. с. 27 т. 1).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2017 року у справі №361/4639/16-ц за позовом ОСОБА_1 до КП «Броваритепловодоенергія» про усунення порушень прав споживача, визнання типового договору укладеним, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди (копія знаходиться на а. с. 15 - 17 т. 1) вирішено позов задовольнити частково та в частині визнання типового договору, визнано типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення на умовах, передбачених Постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630 укладеним між ОСОБА_1 та КП «Броваритепловодоенергія».

На а. с. 19 т. 1 знаходиться інформація про тарифи на послуги з теплопостачання та водовідведення по КП «Броваритепловодоенергія», з наведенням постанов НКРЕКП та рішень виконавчого комітету Броварської міської ради.

У встановленому законом порядку відповідач не відмовлялась від надання послуг позивачем, тому останній проводить щомісячне нарахування за надані послуги відповідно до затверджених тарифів.

Згідно розрахунків заборгованості, наданих позивачем, у ОСОБА_1 за адресою обслуговування АДРЕСА_3 , опалювальна площа 51,5 кв.м. виникла заборгованість:

за послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води по о/р НОМЕР_1 за період з 01 грудня 2019 року по 01 жовтня 2023 року в сумі 27863,45 грн.: нараховано за послугу 31876,69 грн., перерахунки 588,84 грн., сплачено 3424,40 грн., заборгованість 27863,45 грн. (а. с. 7 т. 1);

за послугу централізованого водопостачання та водовідведення по о/р НОМЕР_2 за період з 01 лютого 2022 року по 01 жовтня 2023 року в сумі 1219,64 грн.: нараховано 2472,62 грн., сплачено 1252,98 грн., заборгованість 1219,64 грн. (а. с. 8 т. 1);

за послугу обслуговування внутрішньобудинкових систем: нараховано 3768,77 грн., субсидія 457,90 грн., сплачено 0,00 грн., заборгованість 3310,87 грн. (а. с. 9 - 10 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надала суду доказів ненадання їй послуг або надання послуг неналежної якості послуг, а також доказів щодо сплати заборгованості за цей період у добровільному порядку.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, до відкриття апеляційного провадження ОСОБА_1 надано нові докази, а саме копію акту про опломбування та взяття на абонентський облік лічильників холодної та гарячої води від 27 жовтня 2014 року, копію акту звірки показників лічильників (водомірів) холодної та гарячої води від 28 липня 2025 року, копії рахунків на оплату послуг водопостачання та водовідведення за 3 місяці 2023 року, 3 місяці 2024 року, 3 місяці 2025 року, копія квитанції про сплату 1000 грн. за послуги водопостачання та водовідведення від 18 червня 2025 року.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2023 року відкрито провадження в даній справі в спрощеному позовному провадженні та призначено судове засідання. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали (а. с. 28).

Копію ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2023 року разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів направлено на адресу ОСОБА_1 (а. с. 35 т. 1).

Разом із тим, поштова кореспонденція, яка направлялась ОСОБА_1 , двічі була повернута до суду першої інстанції з відміткою про відсутність адресата, що свідчить про фактичне невручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви (а. с. 37, 39).

Оскільки відповідач не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції, а право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, відтак прийняття доказів, наданих відповідачем, та їх оцінка є необхідними для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мають значення для справи в межах апеляційного перегляду.

Разом із тим, докази, які не існували станом на час ухвалення рішення (рахунки на оплату послуг водопостачання та водовідведення за 3 місяці 2025 року, акт звірки показників лічильників від 28 липня 2025 року та квитанція про сплату за послуги водопостачання та водовідведення від 18 червня 2025 року) не можуть бути прийняті, оскільки це прямо суперечить правовим висновкам Верховного Суду в постановах від 16 червня 2021 року у справі № 336/1461/19 (провадження № 61-17391св20), від 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц (провадження № 61-2393св21), від 14 липня 2021 року у справі № 405/2098/18 (провадження № 61-106св21), в яких зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинний до 01 травня 2019 року) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в чинній редакції, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) та ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановленні договором або законом (пункт 1 частина третя статті 20 Закону), а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (пункти 1, 3 частина друга статті 21 Закону).

Аналогічний обов`язок споживача щодо здійснення оплати житлово-комунальних послуг передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, які були чинні до 01 травня 2022 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Правовідносини у сфері надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води регулюються на даний час Постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води», Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії», відповідно до вимог даних нормативно-правових актів, послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води надаються споживачеві згідно з договорами, що оформлюються на підставі типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання.

Пунктом 13 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2011 р. № 869 визначено, що витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах визначаються за кожною інженерною системою окремо.

Згідно додатку № 1 до Порядку № 869, яким є Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до цих послуг відноситься технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем.

Згідно п. 1.3 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 25 квітня 2005 року № 60, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач ОСОБА_1 не надала суду належних доказів звернення до позивача з приводу ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, не складала відповідні акти-претензії, не викликала представників позивача для перевірки кількості та/або якості наданих послуг у порядку, передбаченому законом.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову, оскільки матеріали справи містять докази про те, що відповідач не своєчасно та не в повному обсязі здійснювала оплату за отримані житлово-комунальні послуги, які надаються позивачем за адресою її реєстрації.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про недоведеність надання позивачем послуг та безпідставність нарахувань є необґрунтованими, оскільки відповідач отримує послуги, здійснює періодичні платежі, сплати відображаються у розрахунках за отримані послуги, а також ОСОБА_1 отримувала фінансову підтримку від держави (субсидію) за послугу з обслуговування внутрішньобудинкових систем.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги у розбіжності між розмірами заборгованості за окремі місяці, що, на думку відповідача, є свідченням фальсифікації розрахунків заборгованості, апеляційний суд враховує пояснення відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, що будинок АДРЕСА_2 обладнаний вузлом комерційного обліку, загальнобудинковим лічильником, який слугує для вимірювання обсягу всієї теплової енергії, спожитої у будівлі, і за його показаннями визначається, скільки теплової енергії витратили всі споживачі в будівлі. Цей обсяг щомісяця розподіляється між споживачами (користувачами/співвласниками будинку) згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. Показники квартирних засобів обліку води знімаються споживачем щомісяця та надаються до КП «Броваритепловодоенергія» зручним способом. Контроль правильності надання споживачем показників засобів обліку води проводиться виконавцем послуги та коригується за результатами перевірки. У разі відсутності інформації щодо спожитих обсягів води за засобами обліку до розрахунку приймається середньомісячне значення водоспоживання.

Позивач на підтвердження своїх вимог надав розрахунок заборгованості, який містить деталізовану інформацію про опалювальну площу квартири, нарахування, сплату та залишок боргу відповідача відповідно до затверджених тарифів.

Апеляційна скарга не містить доводів і матеріалами справи не підтверджується, що дані відносно нарахованих і сплачених сум, зазначені позивачем у розрахунках заборгованості, відрізняються від даних, зазначених у рахунках на оплату послуг, які КП «Броваритепловодоенергія» щомісячно направляло на адресу ОСОБА_1 . Натомість, у рахунку на оплату послуг з водопостачання та водовідведення, наданому самою ОСОБА_1 до апеляційного суду, за вересень 2023 року вказується, що їй нараховано 144,82 грн. Така ж сума зазначена у розрахунку заборгованості (а. с. 8 т. 1). Інші рахунки на оплату послуг, які надані відповідачем, не входять до періоду, за який судом першої інстанції стягнуто заборгованість.

Апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 до КП «Броваритепловодоенергія» із заявами про здійснення перерахунку заборгованості в зв`язку з невідповідністю нарахованих позивачем сум оплати житлово-комунальних послуг показникам лічильників або обсягам споживання.

Крім того, апеляційний суд враховує доводи позивача у відзиві на апеляційну скаргу, що за послугу з централізованого водопостачання та водовідведення по особовому рахунку НОМЕР_2 відповідачем здійснено оплату, станом на 01 серпня 2025 року відсутня заборгованість за отриману послугу, і що сплата заборгованості свідчить про те, що відповідачем вчинено дію про визнання нею свого боргу.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що відповідно до імперативних вимог ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, а редакція договору КП Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» з включенням до нього послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем була відхилена судом, тобто фактично відмовлено в обов`язковості його укладення, враховуючи наступне.

Так, у справі № 361/4639/16-ц Броварський міськрайонний суд Київської області, ухвалюючи рішення від 06 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Броваритепловодоенергія» про усунення порушень прав споживача, визнання типового договору укладеним, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що обидві сторони виявляють бажання на укладення договору, однак не дійшли згоди щодо його умов, крім того, укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов`язком як споживача так і виконавця послуг, якщо такий договір відповідає Типовому договору, тому суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення на умовах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» укладеним.

Разом із тим, таке формулювання не означає фактичне встановлення судом факту ненадання КП «Броваритепловодоенергія» послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем або безпідставності вимог щодо оплати цих послуг.

Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку сплачувати надані йому послуги. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16.

Також є помилковими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що типові договори про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем щонайменше до 02 лютого 2022 року не існували в правовому полі, всі інші послуги, які знаходяться за межами переліку послуг типового договору, можуть надаватись лише за добровільною згодою сторін, а тому будь-які норми матеріального права для задоволення позовних вимог в цій частині за відповідний період до 02 лютого 2022 року відсутні.

Зокрема, пунктом 13 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2011 р. № 869 визначено, що витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах. Згідно додатку № 1 до Порядку № 869, яким є Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до цих послуг відноситься технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем.

Також, згідно п. 1.3 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 25 квітня 2005 року № 60, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

У даному випадку таким суб`єктом є позивач КП «Броваритепловодоенергія».

Крім того, вимога щодо здійснення технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж передбачена ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», і враховуючи вимоги цих норм, обслуговування КП «Броваритепловодоенергія» внутрішньобудинкової системи будинку є обов`язковим для забезпечення належного функціонування системи теплопостачання, водопостачання та водовідведення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині пропущення позивачем строку позовної давності, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ, строк дії карантину закінчився з 01 липня 2023 року.

Законом України від 15 березня 2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Отже, строк позовної давності в силу положень пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину та воєнного стану.

Враховуючи викладене та аналізуючи зміст наданих позивачем розрахунків заборгованості, апеляційний суд приходить до висновку, що трирічний строк позовної давності сплив щодо щомісячних платежів, строк сплати яких настав у період з липня 2015 року по 02 квітня 2017 року, разом із тим, заборгованість, яку КП «Броваритепловодоенергія» нарахував за спожиті з 01 грудня 2019 року послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, з 01 грудня 2022 року з централізованого водопостачання та водовідведення заявлені в межах позовної давності.

Заборгованість за послугу з обслуговування внутрішньобудинкових систем позивачем нарахована у період з 01 листопада 2014 року по 01 жовтня 2023 року, разом із тим, як вбачається з розрахунку заборгованості і не спростовано ОСОБА_1 , за дану послугу проводилось погашення заборгованості у загальному розмірі 457,90 грн., остання сплата відбулась в розмірі 32,65 грн. в квітні 2018 року (а. с. 9 зворот т. 1), тобто відбулось переривання позовної давності.

За даних обставин заява ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, враховуючи наступне.

Апеляційний суд зауважує, що копія ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2023 року була направлена відповідачу ОСОБА_1 за адресою, вказаною в позовній заяві Черняхівського ( АДРЕСА_3 , дана адреса є місцем реєстрації відповідача (а. с. 27 том 1) і ця ж адреса зазначена ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Копія поштового відправлення, направленого відповідачу, як вже встановлено апеляційним судом в межах цієї постанови, була повернута до суду першої інстанції з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а. с. 37, 39).

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З урахуванням положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України ОСОБА_1 вважається такою, що повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу, що стороні відповідача було забезпечено розгляд заяви про скасування заочного рішення, та за його наслідками, реалізовано право щодо оскарження судового рішення та висловлення своїх заперечень щодо правильності висновків суду.

При цьому апеляційним судом повністю поновлено процесуальні права відповідача та забезпечено дотримання принципу змагальності сторін шляхом прийняття долучених нею до апеляційної скарги доказів та надання їм відповідної оцінки.

Доводи апеляційної скарги, що в мотивувальній та резолютивній частині ухвали від 19 червня 2025 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення судом переплутано суб`єкт подання заяви, де замість відповідача зазначено представник відповідача ОСОБА_1 , відхиляються апеляційним судом, оскільки є очевидною опискою, яка не впливає на правильність висновків рішення суду першої інстанції, та може бути виправлена в порядку, встановленому ст. 269 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів та відхиляються апеляційним судом.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду позов залишається залишеним без задоволення, апеляційним судом не здійснюється перерозподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.