ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8008/25 Справа № 932/6514/24 Суддя у 1-й інстанції - Ярощук О. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.,

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 13 травня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Ярощук О.В.),

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.01.2017 року у розмірі 33274.52 грн., станом на 21.06.2024 року, яка складається з: 27999,58 грн. заборгованість за кредитом, 5274,94 грн. заборгованість по відсоткам.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Дніпра від 13 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився представник АТ «Акцент-Банк» Омельченко Є.В., та подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що свою згоду на використання електронного підпису відповідач надав у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг в А-Банку.

Наголошує на тому, що до матеріалів справи додано не тільки Тарифи із сайту Банку, а і Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитка картка», в якому зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка.

У разі підпису клієнтом Анкети-Заяви на сенсорному екрані свого пристрою (смартфону), варто звернути увагу на Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України затвердженого Постановою Правління Національного банку України 13.12.2019 № 151.

Представник АТ «Акцент-Банк» - Омельченко Є.В., просив рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 13 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження,з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить 33274,52 грн. тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму (3028х30 =90840), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено що 17.01.2017 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку заповнено та підписано Анкету - заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-банк».

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком.

Банк на боргові зобов`язання за кредитом нараховує відсотки в розмірі встановленому тарифами банку, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умовами та правилами надання банківських послуг.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено можливість здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці на картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.10, цього Договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта.

АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Договором та умовою виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно п. 2.1.1.4.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов цього Договору та/або у разі виникнення Овердрафта банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим договором.

Однак, в матеріалах справи наявний витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів по картці, які не підписані відповідачем (а.с.26 зворотня -27).

В матеріалах справи містяться: виписка з особового рахунку, розрахунок заборгованості за договором та довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитних карток відповідача, з якої вбачається рух коштів за виданими кредитними картками та встановленим кредитним лімітом. А також довідки за картами, видані за підписом голови правління АТ «А-Банк» Кандаурова Ю.В., з якої вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видані картки: № НОМЕР_2 строком дії до березня 2022 року та № НОМЕР_3 строком дії до березня 2027 року (а.с.17).

Відповідно до довідки за лімітами, ОСОБА_1 продовж з 17.01.2017 по 21.06.2024 періодично збільшував та зменшував кредитні ліміти: 17.01.2017 0,00 грн (встановлення), 08.11.2018 6 000,00 грн (збільшення), 17.02.2020 10 000,00 грн (збільшення), 28.10.2020 14 000,00 грн (збільшення), 21.05.2021 1 000,00 грн (збільшення), 21.05.2021 - 1 000,00 грн (збільшення), 17.06.2021 2 000,00 (збільшення), 17.06.2021 2 000,00 грн (збільшення), 29.06.2021 12 000,00 грн (збільшення), 29.06.2021 12 000,00 грн (збільшення), 29.06.2021 3000 грн (зменшення), 23.01.2022 3500,00 грн (збільшення), 23.01.2022 3500,00 грн (збільшення), 16.12.2022 - 21 000,00 грн (збільшення), 07.04.2023 28 000, 00 грн (збільшення), 07.04.2023 28 000, 00 грн (збільшення) (а.с.18 та 18 зворот).

Позивач зазначає, що відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 21 червня 2024 року має заборгованість у розмірі 33 274,52 грн., яка складається з наступного:- 27 999,58 грн. - заборгованість за кредитом;- 5 274,94 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;- 0.00 грн. - штрафи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком місцевого суду.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає,що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема, постанові від 12 січня 2021 по справі №524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 тощо.

Таким чином колегія суддів вважає, що вказаний кредитний договір, який укладений в електронній формі, відповідає вимогам Закону і доводить факт існування волевиявлення сторін на його укладання, оскільки форма та порядок укладання договору відбулось саме у змішаній формі - підписання позичальником заяви-анкети шляхом засвідчення генерацією ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який в подальшому також буде використовуватися для накладеного удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Зазначені дії свідчать про укладання електронного договору у спрощеній формі (не у вигляді окремого документу).

Тобто, позивач наполягає на тому, що після направлення примірників Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту до мобільного додатку відповідачки, остання ознайомилася з ними та погодилася з їх умовами, використовуючи електронний цифровий підпис, що свідчить про погодження із позичальницею усіх необхідних умов кредитного договору, зокрема і щодо нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріалами справи встановлено, що 15.11.2016 року відповідачем ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Привал надання банківських послуг в А-Банку.

за виданими кредитними картками та встановленим кредитним лімітом. А також довідки за картами, видані за підписом голови правління АТ «А-Банк» Кандаурова Ю.В., з якої вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видані картки: № НОМЕР_2 строком дії до березня 2022 року та № НОМЕР_3 строком дії до березня 2027 року (а.с.17).

Відповідно до довідки за лімітами, ОСОБА_1 продовж з 17.01.2017 по 21.06.2024 періодично збільшував та зменшував кредитні ліміти: 17.01.2017 0,00 грн (встановлення), 08.11.2018 6 000,00 грн (збільшення), 17.02.2020 10 000,00 грн (збільшення), 28.10.2020 14 000,00 грн (збільшення), 21.05.2021 1 000,00 грн (збільшення), 21.05.2021 - 1 000,00 грн (збільшення), 17.06.2021 2 000,00 (збільшення), 17.06.2021 2 000,00 грн (збільшення), 29.06.2021 12 000,00 грн (збільшення), 29.06.2021 12 000,00 грн (збільшення), 29.06.2021 3000 грн (зменшення), 23.01.2022 3500,00 грн (збільшення), 23.01.2022 3500,00 грн (збільшення), 16.12.2022 - 21 000,00 грн (збільшення), 07.04.2023 28 000, 00 грн (збільшення), 07.04.2023 28 000, 00 грн (збільшення) (а.с.18 та 18 зворот).

Ні підтвердження заборгованості відповідача перед Банком, позивачем було розрахунок заборгованості за договором №б/н від 17.01.2017 року, укладеного між АТ «Акецнт-банк» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 21.06.2024 року (а.с.4-15).

Доказів існування заборгованості за кредитним договором від 15.11.2016 року позивачем до матеріалів справи долучено не було, а тому колегія суддів ставиться критично до посилання позивача у позові та в апеляційній скарзі, щодо заборгованості ОСОБА_1 перед Банком.

Доказів укладення кредитного договору з відповідачем 17.01.2017 року, чи узгодження з останнім умов згідно паспорту споживчого кредиту, матеріали справи також не містять.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

У своїй позовній заяві до суду АТ «Акцент-Банк» просив розглянути справу у його відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19.

У зв`язку із не доведенням позивачем існування у відповідача заборгованості за договором від 15.11.2016 року, підстави для стягнення на користь Банку заборгованості у розмірі 33274,52 грн. відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення заборгованості відхиляються.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення.

Керуючись статтями 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 13 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська