КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про поновлення строку на апеляційне оскарження та

залишення апеляційної скарги без руху

10 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року у справі за позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою із пропуском строків, встановлених статтею 354 ЦПК України.

Згідно із вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

В апеляційній скарзі відповідачкою порушено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що копію оскаржуваного рішення вона не отримувала, а ознайомитись із ним мала змогу лише 09 вересня 2025 року через Єдиний державний реєстр судових рішень, коли повний текст було оприлюднено в загальному доступі.

Зважаючи, що наведені вище обставини узгоджуються з процесуальними нормами закону, а також відомостями які перебувають у відкритому доступі в ЄДРСР, апеляційний суд, з огляду на принцип забезпечення права на апеляційний перегляд судового рішення, вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Проте подана апеляційна скарга не може бути прийнята до провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано в електронному вигляді через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», проте вимоги, що визначені у частині сьомій статті 43 ЦПК України та у пункті 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України, відповідачкою не виконано, а саме не додано докази надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи.

Відтак, відповідачці необхідно надати апеляційному суду докази надсилання (надання) апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами іншим учасникам справи.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» посилаючись на те, що вона є матір`ю та законним представником ОСОБА_2 , який, в свою чергу, є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Згідно із пунктом 9 частини першої статті 5 цього Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

За загальним правилом, повноваження законних представників визначено статтею 59 ЦПК України.

Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За частиною першою статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (стаття 6 СК України).

Відповідно до частини першої статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Частинами першою, другою статті 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, однак відомостей про визнання його недієздатним чи обмежено дієздатним, а також документів, які підтверджують статус ОСОБА_1 , як законного представника недієздатної чи обмежено дієздатної особи, матеріали справи не містять.

Сама по собі інвалідність особи не свідчить про обмеження або втрату нею цивільної процесуальної дієздатності. Тобто, якщо судом не встановлено недієздатність повнолітньої особи, така особа бере участь у судовому процесі самостійно.

З урахуванням наявних у справі документів та їх змісту, жодним чином не вбачається, що ОСОБА_1 має повноваження законного представника ОСОБА_2 , у зв`язку з чим наведені обставини не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 необхідно надати суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують недієздатність чи обмежену дієздатність повнолітнього ОСОБА_2 , а також наявність у відповідачки статусу його законного представника, або документи що підтверджують сплату судового збору.

Підпунктом 2.1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI установлено, що за подання до суду юридичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлена у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закон № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Ураховуючи категорію спору, характер та розмір задоволених позовних вимог позивача, а також вимоги апеляційної скарги відповідачки, розмір судового збору в даному випадку становить 3 633, 60 грн (3 028 грн х 150 % х 0,8).

Апеляційна скарга повинна бути оплачена судовим збором на рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; отримувач коштів: ГУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783.

Призначення платежу: *;101; код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 на рішення від 05 березня 2025 року по справі № 757/31360/24-ц, Київський апеляційний суд.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі або належним чином засвідченні копії.

За правилом частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись статтями 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року залишити без руху та встановити строк для усунення її недоліків десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.А. Голуб