Номер провадження № 2/521/6604/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

від прокуратури Йощенко Т.В., на підставі посвідчення;

від Національної служби здоров`я не з`явився;

від КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР - не з`явився;

від ОСОБА_1 не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси (65062, м. Одеса, вул. Артура Савельєва, 6, ), в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України (04073, м. Київ, вул. Степана Бандери, 19, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР (65006, м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка, 5 Г, ) про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У липні 2025 року Заступник керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси, в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 у якому просив: стягнути з відповідача на користь держави в особі Національної служби здоров`я України витрати на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення в розмірі 19 128 грн. 57 коп. та перерахувати їх в дохід Державного бюджету на вказаними у прохальній частині позову реквізитами; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор, посилаючись на підставність звернення його з позовними вимогами, вказав, що СВ відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000037, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, за доводами прокурора, під час досудового розслідування встановлено, що 08.01.2024 року, приблизно о 11:56 годині, в Приморському районі м. Одеса, водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем Nissan Leaf, р.н. НОМЕР_2 , в умовах мокрого асфальту під час дощу, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у денний час доби, при видимості через дощ, здійснював рух зі швидкістю - 20 км/год по вул. Транспортна зі сторони вул. Водопровідна у напрямку вул. Середньофонтанська, на якій організовано двосторонній рух по одній смузі руху у кожному напрямку руху. Під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя вул. Транспортна вул. Середньофонтанська, повертаючи праворуч на вул. Середньофонтанська, на якій організовано нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками 5.38.1 - 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2 «пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод», діючи самовпевнено, передбачаючи можливість настання наслідків свого діяння, водій ОСОБА_2 проявив злочинну недбалість, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну, при об`єктивній можливості бачити, що по пішохідному переходу здійснює рух пішохід, не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, не зупинився, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, які переходять проїзну частину і для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, маючи технічну можливість уникнути ДТП, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка здійснювала рух по нерегульованому пішохідному переходу в темпі спокійного кроку справа наліво за ходом руху автомобіля Nissan Leaf.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримала наступне тілесне ушкодження: закритий перелом шийки правої стегнової кістки.

Як зазначено прокурором, потерпіла ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради з 08.01.2024 року по 25.01.2024 року та згідно довідки-рахунку № 01-83/394 від 16.02.2024 року, наданої КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради ст. слідчому СВ ВП № 2 Одеського РУП № 1 ГУ НП в Одеській області, вартість бюджетних коштів, витрачених установою охорони здоров`я на лікування ОСОБА_3 за період з 08.01.2024 року по 25.01.2024 року склала 19 128 грн. 57 коп.

Таким чином, за твердженнями прокурора та відповідно до листа КНП «Міська клінічна лікарня № 11» від 16.02.2024 року № 01-83/395 потерпілій було надано медичні послуги за рахунок коштів, отриманих від Національної служби здоров`я України, тобто лікування ОСОБА_3 здійснено за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як вказано прокурором, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2024 року у справі № 522/3315/24 у кримінальному провадженні № 0000037 від 09.01.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 тис. грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Одночасно з цим, прокурор зауважив, що ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 12.06.2024 року у справі № 522/3315/24 цивільний позов КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину повернуто особі, яка подала позов.

Таким чином, як вважає прокурор, бюджетні кошти закладом охорони здоров`я витрачено на лікування потерпілої ОСОБА_3 внаслідок вчинення ОСОБА_1 суспільно-небезпечного діяння, ним не повернуто державі, у зв`язку із чим такі кошти підлягають стягненню з особи, яка вчинила правопорушення.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 22.07.2025 року цивільну справу 522/16298/25 направлено до Хаджибейського районного суду міста Одеси за підсудністю.

Після надходження справи, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

14.08.2025 року справа №522/16298/25 надійшла у провадження судді Шевчук Н.О.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 15.08.2025 року відкрито провадження по вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено дату судового розгляду.

Відзиву від відповідача у даній справі до суду не надходило, що не є перешкодою для розгляду даної справи за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги позову, з мотивів, викладених письмово, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представники Національної служби здоров`я України та КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР до суду не з`явилися, скерували до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просили суд позовні вимоги прокурора задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, будь-яких заяв або клопотань суду не заявили, про причини своєї неявки не повідомили.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників Національної служби здоров`я України та КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР та відповідача у справі.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, заслухавши учасника справи, який з`явився в судове засідання, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог Заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України в повному обсязі, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що під час розгляду кримінального провадження № 0000037 від 09.01.2024 року в рамках справи №522/3315/24 Приморським районним судом міста Одеси було встановлено наступні обставини:

Так, 08.01.2024 року, приблизно о 11:56 годині, в Приморському районі м. Одеса, водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем Nissan Leaf, р.н. НОМЕР_2 (ходова частина, рульове керування, гальмова система якого на момент дорожньо-транспортної пригоди перебували в технічно справному стані), в умовах мокрого асфальту, під час дощу, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у денний час доби, при видимості через дощ, здійснював рух зі швидкістю 20 км/год по вул. Транспортна зі сторони вул. Водопровідна в напрямку вул. Середньофонтанська, на якій організовано двосторонній рух по одній смузі руху у кожному напрямку руху.

Під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя вул. Транспортна - вул. Середньофонтанська, повертаючи праворуч на вул. Середньофонтанська на якій організовано нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками 5.38.1 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2 «пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод», діючи самовпевнено, передбачаючи можливість настання наслідків свого діяння, водій ОСОБА_1 проявив злочину недбалість, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну, при об`єктивній можливості бачити, що по пішохідному переходу здійснює рух пішохід, не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, не зупинився, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, які переходять проїзну частини і для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, маючи технічну можливість уникнути ДТП, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка здійснювала рух по нерегульованому пішохідному переходу в темпі спокійного кроку справа наліво за ходом руху автомобіля Nissan Leaf.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримала наступне тілесне ушкодження: закритий перелом шийки правої стегнової кістки.

Зазначене ушкодження утворилося від дії тупих предметів індивідуальні особливості якого (яких) в ушкодженні не відобразились, якими могли бути частини транспортного засобу в момент контакту з тілом постраждалої, а також внаслідок її подальшого падіння на дорожнє покриття. Дане ушкодження утворилося незадовго до звернення ОСОБА_3 у лікувальний заклад (КНП «МКЛ № 11» ОМР), і таким чином, могло бути заподіяне 08.01.2024. Вищевказане ушкодження не було небезпечним для життя, спричинило тривалий розлад здоров?я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Водію автомобіля Nissan Leaf р.н. НОМЕР_2 необхідно було на нерегульованому перехресті, повертаючи праворуч дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, що передбачено вимогами п.п. 16.2 та 18.1 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля Nissan Leaf р.н. НОМЕР_2 виконуючи вимоги п.п. 16.2 та 18.1 Правил дорожнього руху України мав технічну можливість попередити настання даної події. В діях водія автомобіля Nissan Leaf р.н. НОМЕР_2 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 16.2 та 18.1 Правил дорожнього руху України, які створювали необхідні і достатні умови для настання події і перебували з ним у причинному зв?язку.

Таким чином, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми діями допустив порушення вимог п. 2.3 (б), 16.2, 18.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які вказують на те, що: п. 2.3. ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 16.2. ПДР «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку»; п. 18.1. ПДР «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» - чим спричинив потерпілій ОСОБА_3 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Вироком Приморського районного суду міста Одеси від 12.06.2024 року у справі №522/3315/24 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000,00 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави Україна судові витрати по кримінальному провадженню залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз, суму у розмірі 7 951 грн. 44 коп.; скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2024 року (провадження №1-кс/522/181/24) на автомобіль автомобіль «Nissan Leaf», р.н. НОМЕР_2 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим 22.05.2020 року ТСЦ № 5141, належить ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 , з можливістю установлення подальшого місця зберігання на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів № 6 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/А; речові докази по даному кримінальному провадженню: DVD-R диск з відеозаписом наданого з системи відеоспостереження «Безпечне місто» від 08.01.2024, камери розміщеної за адресою: перехрестя вул. Середньофонтанська вул. Слєпньова в м. Одеса вирішено зберігати в матеріалах справи, транспортний засіб Nissan Leaf, р.н. НОМЕР_2 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим 22.05.2020 року ТСЦ № 5141, належить ОСОБА_4 вирішено безкоштовно повернути власнику ОСОБА_4 .

Окрім того, судом встановлено, що в рамках справи №522/3315/24 26.04.2024 року та 29.04.2024 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, яку ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 12.06.2024 року було повернуто особі, яка подала позов з мотивів пропуску встановленого КПК України строку для її подання.

Відповідно до листа КНП «Міська клінічна лікарня № 11» від 16.02.2024 року № 01-83/395 лікування ОСОБА_3 здійснено за рахунок коштів Національної служби здоров`я України згідно договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.

Згідно довідки-рахунку № 01-83/394 від 16.02.2024 року, яку надано КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради ст. слідчому СВ ВП № 2 Одеського РУП № 1 ГУ НГІ в Одеській області, вартість бюджетних коштів, витрачених установою охорони здоров`я на лікування ОСОБА_3 за період з 08.01.2024 року по 25.01.2024 року склала 19 128 грн. 57 коп.

З інформації НСЗУ від 18.04.2025 року № 16352/2-16-25, яку надано на запит Приморської окружної прокуратури міста Одеси за № 52-5198вих-25 від 10.04.2025 року встановлено, що між НСЗУ та КНП у 2024 році укладено договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 3537-Е124-Р000 та № 3711-Е124-Р000, а також вказано, що у Служби відсутня інформація про відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_3 , наведено розрахункові дані щодо перерахунку відшкодування.

Щодо підставності представництва прокурором інтересів держави в особі НСЗУ в суді, прокурор надав суду наступні документи:

Так, згідно повідомлення в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 01.07.2025 року №52-9456ВИХ-25 прокурором було повідомлено НСЗУ про підготовку позовної заяви в інтересах держави в особі НСЗУ до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушення в розмірі 19128 грн. 57 коп. для подання її до суду.

В подальшому, 11.07.2025 року заступником керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси на адресу НСЗУ було також скеровано лист (вих. №52-9973ВИХ-25) у якому повідомлено про готовність подання відповідного позову в інтересах держави в особі НСЗУ та вказано, що копію позовної заяви, з долученими до неї документами буде надіслано відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України.

Інших письмових належних та допустимих доказів, стосовно наявних між сторонами спірних правовідносин, матеріали цивільної справи не містять.

Предметом спору у даному разі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог.

Перш ніж здійснювати розгляд даного спору по суті позовних вимог, суд вважає за необхідне дослідити підставність звернення прокурора з позовом до суду в інтересах держави в особі НСЗУ, з приводу чого зазначає таке.

За змістом ст. 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Позиція ЄСПЛ засвідчує, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинно чинитися правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02.06.2016 року № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30.09.2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено ст. 1311, п. 3 ч. 1 якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п. 2 ч. 1 с. 2 Закону).

Відповідно до п. 2 Рекомендації Rec(2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії»).

Положеннями ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених Законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Відтак, приписи ст.131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Судом встановлено, що з метою з`ясування питання, чи вживались, чи будуть вживатись НСЗУ заходи цивільно-правового характеру щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на лікування потерпілої Приморською окружною прокуратурою міста Одеси на адресу НСЗУ було скеровано відповідне повідомлення від 10.04.2025 року, у відповідь на яке НСЗУ повідомило прокурора листом від 24.04.2025 року №6720-25 про те, що не заперечує проти звернення прокурора до суду, оскільки вимогами Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2017 року №1101 не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування осіб, які потерпіли від злочину.

Також, 01.07.2025 року Приморська окружна прокуратура міста Одеси в порядку вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила НСЗУ про те, що позовна заява найближчим часом буде скерована до Приморського районного суду міста Одеси для розгляду по суті, на що НСЗУ також не відреагувала.

Відтак, враховуючи, що позов НСЗУ самостійно не було пред`явлено, вказане стало підставою для прокурора вважати її бездіяльність, як уповноваженого органу очевидною, а наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру органами прокуратури - належно обґрунтованими.

При цьому, суд зазначає, що сам факт незвернення до суду НСЗУ з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав би змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, звертаючись до суду із цим позовом, заступник керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» належним чином обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді та довів факт неналежного здійснення захисту НСЗУ державних інтересів у сфері відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає таке.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду з вимогами про відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

За ч. 3 цієї статті якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Отже, положення вказаної статті регулюють порядок відшкодування особою, яка вчинила злочин витрат закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання наявності підстав для застосування положень вказаної статті до спірних правовідносин необхідно встановити: факт скоєння злочину; особу, яка його скоїла; наявність шкоди (матеріальної чи здоров`ю); потерпілу особу.

Як було встановлено судом у даній справі, в рамках кримінальної справи №522/3315/24 судом було встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем Nissan Leaf, р.н. НОМЕР_2 , в умовах мокрого асфальту, під час дощу, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі, у денний час доби, при видимості через дощ, здійснював рух зі швидкістю 20 км/год по вул. Транспортна зі сторони вул. Водопровідна в напрямку вул. Середньофонтанська, на якій організовано двосторонній рух по одній смузі руху у кожному напрямку руху. Під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя вул. Транспортна - вул. Середньофонтанська, повертаючи праворуч на вул. Середньофонтанська на якій організовано нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками 5.38.1 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2 «пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод», діючи самовпевнено, передбачаючи можливість настання наслідків свого діяння, водій ОСОБА_1 проявив злочину недбалість, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну, при об`єктивній можливості бачити, що по пішохідному переходу здійснює рух пішохід, не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, не зупинився, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, які переходять проїзну частини і для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, маючи технічну можливість уникнути ДТП, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка здійснювала рух по нерегульованому пішохідному переходу в темпі спокійного кроку справа наліво за ходом руху автомобіля Nissan Leaf. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримала наступне тілесне ушкодження: закритий перелом шийки правої стегнової кістки.

В подальшому, ОСОБА_3 за період з 08.01.2024 року по 25.01.2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради». При цьому, на лікування потерпілої НСЗУ витрачено державні кошти у загальному розмірі 19 128 грн. 57 коп.

Відтак, в контексті положень ст. 1206 ЦК України ОСОБА_1 є особою, яка вчинила злочин та відповідно на яку покладається тягар відшкодування витрат закладу охорони здоров`я у розмірі 19 128 грн. 57 коп. на лікування потерпілої ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року.

Відповідно до п.п. 2-4 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Судом, з інформації НСЗУ від 18.04.2025 року № 16352/2-16-25, яку надано на запит Приморської окружної прокуратури міста Одеси за № 52-5198вих-25 від 10.04.2025 року встановлено, що між НСЗУ та КНП у 2024 році укладено договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 3537-Е124-Р000 та № 3711-Е124-Р000. Відтак, особою, на рахунок якої має бути відшкодовано відповідну суму коштів за лікування потерпілої внаслідок злочину є саме НСЗУ.

Так, КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради» має консолідований бюджет, тобто фінансується з декількох джерел, не заборонених законодавством, а саме отримує кошти від Національної служби здоров`я згідно укладеного договору по програмі медичних гарантій та коштів місцевого бюджету, які виділяються для оплати комунальних послуг.

При цьому, як встановлено судом вартість лікування потерпілого за рахунок коштів КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради» за рахунок коштів, спрямованих до НСЗУ склала 19 128 грн. 57 коп.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Також під час розгляду даної справи суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.11.2025 року у справі №308/1463/19, у якій суд касаційної інстанції виснував, що витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією.

З огляду на встановлені судом у даній справі обставини, суд виснує про те, що прокурором, який діє в інтересах держави, доведено належними та допустимими письмовими доказами підставність позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь держави грошових коштів у розмірі 19 128 грн. 57 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину особи, з огляду на що, позовні вимоги Заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення потребують задоволення у повному обсязі.

Окрім наведеного, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача потребує стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси (65062, м. Одеса, вул. Артура Савельєва, 6, ), в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України (04073, м. Київ, вул. Степана Бандери, 19, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР (65006, м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка, 5 Г, ) про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави в особі Національної служби здоров`я України (04073, м. Київ, вул. Степана Бандери, 19, ) витрати на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення в розмірі 19128 грн. 57 коп. та перерахувати їх в дохід Державного бюджету за наступними реквізитами: отримувач: ГУК м. Києві/Шевченківський район/24060300; код отримувача: ; банк отримувача: Казначейство України; рахунок: UA0026011.

Стягнути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні 11.11.2025 року.

Повний текст рішення складено та підписано 11.11.2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Національна служба здоров`я України (04073, м. Київ, вул. Степана Бандери, 19, );

Відповідач:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Третя особа: КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР (65006, м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка, 5 Г, );

Прокурор: Заступник керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси (65062, м. Одеса, вул. Артура Савельєва, 6, ).

Суддя Н.О. Шевчук