Справа № 443/1216/24 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І.
Провадження № 22-ц/811/1461/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Іванової О.О.

з участю: представника ОСОБА_1 Юрчака В.В.,

прокурора Германович Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 25 березня 2025 року у справі за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Журавненської селищної ради до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі недійсним, повернення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2024 року Перший заступник керівника Стрийського окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі недійсним, повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що Журавненською селищною радою 8 сесії VIII скликання прийнято рішення № 8-128 від 14 липня 2021р «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва», згідно з яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_1 для городництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої на території с.Любша, Журавненської селищної ради, Стрийського району Львівської області, розроблений на замовлення ОСОБА_1 для городництва.

Згідно з п.п. 2,3 вказаного рішення ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:2011 загальною площею 7,9087 га, для городництва, термін оренди 7 років, розмір орендної плати 12% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

В подальшому між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі від 24 вересня 2021 № б/н, відповідно до якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для городництва з кадастровим номером :01:000:2011 загальною площею 7,9087 га, розташовану на території Журавненської селищної ради територіальної громади, с.Любша, Стрийського району, Львівської області, строком на 30 років.

Встановлено орендну плату в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідні відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24 листопада 2021 державним реєстратором виконавчого комітету Ходорівської міської ради Львівської області Сушайло С.О. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, номер запису про речове право 45351813; дата, час державної реєстрації 24.11.2021). Вважає, що вказаний договір оренди підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка поверненню.

До повноважень Журавненської селищної ради належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передача таких земельних ділянок у власність або користування у порядку, передбачених ст. 118, 123 Земельного кодексу України. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульований статтею 123 Земельного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Відповідно до ч. 15 ст. 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗК України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

У той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021р №1423-ІХ (набрав чинності 27.05.2021) частину 1 статті 36 Земельного кодексу України доповнено абзацом 2 такого змісту: «Площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара». Таким чином, орган місцевого самоврядування має повноваження щодо передачі земельної ділянки в оренду для городництва, площа якої не перевищує встановлену чинним законодавством площу, а саме не більше 0,6 гектара.

У той же час, відповідно до рішення Журавненської селищної ради 8 сесії VIII скликання №8-128 від 14 липня 2021 та договору оренди землі від 24 вересня 2021 № б/н відповідачеві надано у користування земельну ділянку, площа якої перевищує допустиму норму, що прямо суперечить вимогам закону, чинного станом на момент прийняття рішення органом місцевого самоврядування.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 36 Земельного кодексу України, дана земельна ділянка площею 7,9087 га фактично не могла передаватися для городництва, так як її площа перевищує гранично допустиму норму. Проте у разі зміни цільового призначення могла бути передана в оренду на умовах проведення земельних торгів у порядку, визначеному законом.

Отже, Журавненська селищна рада при прийнятті рішення про передачу у користування земельної ділянки ОСОБА_1 діяла всупереч ст. 36 Земельного кодексу, так як не мала законної підстави для затвердження відповідного проекту землеустрою та передачі ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:2011 загальною площею 7,9087 га, для городництва.

З врахуванням зазначених обставин прокурор просив:

визнати недійсним договір оренди землі б/н від 24 вересня 2021 року, укладений між Журавненською селищною радою та ОСОБА_1 на підставі рішення 8 сесії VIII скликання Журавненської селищної ради № 8-128 від 14 липня 2021 року, щодо надання у строкове платне користування земельної ділянки для городництва загальною площею 7,9087 га, з кадастровим номером :01:000:2011, розташовану на території с.Любша, Журавненської селищної ради Стрийського району, Львівської області;

зобов`язати ОСОБА_1 повернути Журавненській селищній раді, Стрийського району, Львівської області земельну ділянку загальною площею 7,9087 га, з кадастровим номером :01:000:2011, розташовану на території с.Любша, Журавненської селищної ради Стрийського району, Львівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 25 березня 2025 року позов Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Журавненської селищної ради задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі б/н від 24 вересня 2021 року, укладений між Журавненською селищною радою та ОСОБА_1 на підставі рішення 8 сесії VIII скликання Журавненської селищної ради № 8-128 від 14 липня 2021 року, щодо надання у строкове платне користування земельної ділянки для городництва загальною площею 7,9087 га, з кадастровим номером :01:000:2011, розташовану на території с.Любша, Журавненської селищної ради Стрийського району, Львівської області.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути Журавненській селищній раді Стрийського району Львівської області земельну ділянку загальною площею 7,9087 га, з кадастровим номером :01:000:2011, розташовану на території с.Любша, Журавненської селищної ради Стрийського району, Львівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100).

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що у прокурора відсутні підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі селищної ради, оскільки селищна рада сама є порушником інтересів держави, оскільки всупереч вимогам законодавства надала відповідачу в оренду земельну ділянку в обсязі, що перевищує встановлений законом ліміт.

Оскільки Журавненська селищна рада Стрийського району, Львівської області сама є порушником інтересів держави, така мала бути залучена як відповідач, а Першого заступник керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області повинен був звертатися із самостійним позовом, а не подавати такий в інтересах селищної ради.

У зв`язку із встановленням після відкриття провадження у справі відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави, позов підлягав залишенню без розгляду, оскільки позовну заяву слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Журавненської селищної ради до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі недійсним, повернення земельної ділянки залишити без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора Германович Ю.А. на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26 червня 2024 №384377530, земельна ділянка із кадастровим номером :01:000:2011 загальною площею 7,9087 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100) на праві власності належить Журавненській селищній раді Стрийського району Львівської області.

24 листопада 2021 зареєстровано право оренди земельної ділянки, Орендар ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , орендодавець Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області, . Опис об`єкта іншого речового права земельна ділянка площею 7,9087 для городництва (а.с.23-24).

Вказане підтверджується також і витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 26.10.2023 (а.с.25-35).

Рішенням 4 сесії VIII скликання Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №4-206/1 від 18 лютого 2021 «Про дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення», Журавненська селищна рада вирішила:

1. Надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності, :01:000:0856 в оренду для городництва: орієнтовною площею 12,3680 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення в с.Любша Жидачівського району Львівської області.

2. Розроблену та погоджену у встановленому порядку документацію, вказану в п.1 цього рішення, подати на затвердження до Журавненської селищної ради (а.с.46).

Рішенням 8 сесії VIII скликання Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області №8-128 від 14 липня 2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва», Журавненська селищна рада вирішила:

1. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої на території Журавненської селищної ради, село Любша.

2. Передати в оренду ОСОБА_1 , терміном на 7 (сім) років земельну ділянку загальною площею 7,9087 га (кадастровий номер :01:000:2011) для городництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, в тому числі рілля 7,9087 га, розташовану на території Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, село Любша.

3. Встановити річну орендну плату за земельну ділянку, для городництва площею 7,9087 га в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

4. В місячний термін ОСОБА_1 укласти договір оренди землі терміном на 7 (сім) років для городництва загальною площею 7,9087 га.

5. Надану земельну ділянку використовувати тільки за цільовим призначенням. Дотримуватись вимог природоохоронного законодавства та санітарних правил (а.с.41).

24 вересня 2021 року між Журавненською селищною радою (орендодавець) в особі селищного голови та ОСОБА_1 (орендар) укладеного договір оренди земельної ділянки (а.с.42-44).

Відповідно до п.1 договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для городництва, кадастровий номер :01:000:2011, яка знаходиться в с.Любша, на території Журавненської селищної ради територіальної громади.

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 7,9087 га (п.2 договору).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 95054.27 грн. (п.4 договору).

Земельна ділянка, яка передається в оренду немає недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню за цільовим призначенням (п.5 договору).

Інших особливостей об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини немає (п.6 договору).

Договір укладено на 30 (тридцять) років (п.7 договору).

Річна орендна плата складає 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розмір орендної плати за 2021 рік становить 11406,51 грн. на місяць 950,54 грн. (п.8 договору).

Відповідно до п.14 договору, земельна ділянка передається в оренду для городництва.

Цільове призначення земельної ділянки 01.07 для городництва (п.15 договору).

24 вересня 2021року Журавненською селищною радою в особі селищного голови та ОСОБА_1 підписано акт приймання - передачі земельної ділянки (а.с.45), згідно якого представник орендодавця земельної ділянки селищний голова Вітер Василь Володимирович на підставі рішення 8 сесії 8 скликання Журавненської селищної ради від 14 липня 2021 та відповідно до договору оренди земельної ділянки від 24 вересня 2021року передав, а орендар прийняв у володіння земельну ділянку, яка знаходиться в с.Любша на території Журавненської селищної ради територіальної громади. Площа земельної ділянки 7,9087 га.

На численні запити прокуратури про необхідність звернення Журавненської селищної ради з позовом до суду про визнання вищевказаного договору оренди землі недійсним, остання відмовилася це робити, однак надала всі необхідні для цього документи (а.с.51).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно положень ч.5 ст.56 ЦПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно із п.3 ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19), з метою, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставою для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Тобто, за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18.

Оскаржуючи правочин щодо розпорядження майном прокурор вправі звернутися до суду в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною (представником сторони) правочину, про недійсність якого стверджує прокурор (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17).

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що в даному випадку прокурор, звертаючись до суду відповідно до ст.56 ЦПК України, обґрунтував в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а саме те, що Журавненською селищною радою не вживались та не будуть вживатись заходи щодо захисту інтересів держави, що підтверджується вищезазначеними листами-відповідями Журавненської селищної ради.

Статтями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Від імені Українського народу право власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст.19 Конституції України).

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Місцеві ради здійснюють права суб`єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад (ч. 5 ст. 16 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно правовими актами (ст.3 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) та/або надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення.

Згідно з п. 15 ст. 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Приписами ст.124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва. Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу (ч.ч.2,3 ст.134 Земельного кодексу України).

Згідно ст. 36 Земельного кодексу України, громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-ІХ від 28 квітня 2021, який набрав чинності 27 травня 2021 року, внесено зміни до ст.36 ЗК України за змістом якої громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва, площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом (ч.2 ст.4 Закону України «Про оренду землі»).

Отож, всупереч вимогам ст.36 ЗК України (з урахуванням змін, які набрали чинності), Журавненською селищною радою передано ОСОБА_1 у користування на умовах оренди земельну ділянку для городництва площею 7,9087 га, тобто з перевищенням гранично допустимої норми, встановленої Законом.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначенні ст.203 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами 1, 3 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1 - 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, оскільки предметом договору оренди землі від 24 вересня 2021р, укладеного між Журавненською селищною радою та ОСОБА_1 є земельна ділянка для городництва, площа якої значно перевищує гранично допустиму площу, встановлену ст.36 Земельного кодексу України, тобто зміст вказаного правочину суперечить згаданій нормі Закону, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що такий договір оренди землі підлягає визнанню недійсним, із зобов`язанням ОСОБА_1 повернути Журавненській селищній раді вищевказану ділянку загальною площею 7,9087 га, з кадастровим номером :01:000:2011, розташовану на території с.Любша, Журавненської селищної ради Стрийського району, Львівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100).

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що прокурор звертаючись до суду відповідно до статті 56 ЦПК України не обґрунтував в чолу полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Встановлено, що Журавненська селищна рада не вживала і відмовилася вживати заходів щодо захисту її власних інтересів, що підтверджується листом від 13 грудня 2023 року №2053/05-01/02-23, що спонукало прокурора звернутися до суду в інтересах самої сільської ради.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 27 лютого 2025 року у справі №443/275/24 у справі зазначеної категорії.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31жовтня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.