Провадження № 2/344/4949/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

17 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Волощук Є.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договорам в загальному розмірі 35 194.16 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №544998251 від 29.12.2023 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора UAVS-5929.

Відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 7 450 грн. строком на 5 років. Дисконтний період сплати відсотків становить 30 днів, розмір відсотків за даний період 0.75 від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику.

28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №544998251 від 29.12.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 278 від 02.04.2024 року.10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №544998251 від 29.12.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 2 від 10.10.2024 року.

04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 року до Договору факторингу №04/06/25-Ю, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 35 194.16 грн., з яких 7 449.40 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27 744.76 грн. - сума заборгованості за відсотками. Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №544998251 від 29.12.2023 у розмірі 35 194.16 грн.

У строк встановлений судом відповідач відзив на позов та заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає розгляд справи провести за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився,в прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути без їх участі. Щодо винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Судом встановлено, що 29.12.2023 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №544998251 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 7450 грн (а.с.47-51).

Кредитний договір підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «UAVS-5929», який було відправлено йому на номер мобільного телефону, вказаний у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 29.12.2023 року, в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №544998251 від 29.12.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 278 від 02.04.2024 року .

10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №544998251 від 29.12.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 2 від 10.10.2024 року.

04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю.

Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 року до Договору факторингу № 04/06/25-Ю, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 35 194.16 грн., з яких 7 449.40 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27 744.76 грн. - сума заборгованості за відсотками .

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №544998251 від 29.12.2023 року.

Кредитний договір №544998251 укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 7500 грн. укладено строком на 5 років. Згідно умов договору, передбачено різні періоди нарахування відсотків за різними процентними ставками. Передбачено дисконтний період 30 днів із процентною ставкою 0.75% від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

Згідно пункту 3.3. даного договору для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів Дисконтного періоду проценти. Про суму нарахованих процентів, що Позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет.

Згідно розрахунку заборгованості за період із 29.12.2023 року по 28.01.2024 вбачається, що 28.01.2024 року відповідач вніс грошові кошти на погашення заборгованості, зокрема 1676.40 грн. зараховано на погашення відсотків, та 0.60 грн., зараховано на погашення тіла кредиту, таким чином дія договору відповідно до пункту 3.3 договору №544998251 була продовжена на 30 днів (а.с. 64-67).

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.64-65) надалі відповідач не погашав заборгованість та відповідно продовження дії договору не було.

Оскільки, за умовами Кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) у розмірі 7450 грн. та користувався ними, сплатив 0,60 коп. на погашення тіла кредиту, суд дійшов висновку про те, що заборгованість на підставі Кредитного договору в частині тіла кредиту у розмірі 7499.40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача відсотки в сумі 27 744.76 коп.

В той же час, суд уповноважений самостійно перевірити розрахунки позивача та зобов`язаний встановити дійсні обставини справи.

Суд не погоджується із розрахунком позивача в частині заборгованості за відсотками.

Як вбачається із умов договору його строк дії становить із 29.12.2023 по 28.01.2029 року, тобто 5 років. Умовами договору передбачено дисконтний період тривалістю 30 днів, та різні відсоткові ставки за умови пролонгації договору.

Отже за період із 29.12.2023 року по 28.01.2024 року згідно умов договору розмір відсотків становив 0.75% щодня, тобто 55.88 грн., та всього за даний період відсотки становлять 1676.40 грн., які відповідач оплатив 28.01.2024 року, а також оплатив 0.60 грн., тіла кредиту.

Отже із 29.01.2024 тіло кредиту становить 7449.40 грн., 28.01.2024 відповідно до умов договору 3.3 дію договору було пролонговано до 21.04.2024 року, згідно пункту 8.3.2. відсоткова ставка становить 2.5% щодня.

Отже, враховуючи зазначені обставини розмір відсотків за період із 29.01.2024 по 21.04.2024 року нараховувався в розмірі по 186.24 грн. щодня та за період із 22.04.2024 по 25.06.2024 року включно станом на дату розрахунку - нараховувався в розмірі 111.34.50 грн. щодня.

01.03.2024 року внесено кошти на погашення відсотків у розмірі 5 грн.

З урахуванням наведеного стягненню підлягають відсотки за період 29.01.2024 по 21.04.2024 року в загальній сумі 15266.68 грн., та за період 22.04.2024 по 25.06.2024 року включно станом на дату розрахунку в загальній сумі 7237.10грн. Всього до стягнення підлягають відсотки у розмірі 22503.78 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн., то суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги від, відповідно до якої ТОВ «Фінансова компанія «Юніт Капітал» доручає, а адвокатське бюро «Тараненко та партнери» приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу щодо захисту прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції судів загальної юрисдикції, зокрема, у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором актом прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого вартість послуг становить 7000 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовна вимога про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню в сумі 29953.18 грн., що становить 85.11% позовних вимог, то суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5957 грн. 70 коп., що є пропорційним до розміру задоволених вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, оскільки позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого останнім судового збору (2422,40 грн.), а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 2061.70 грн.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями12,13,76-81, 128, 141,178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279, 354,355 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська буд.4А, офіс 10 ) заборгованість за кредитним договором №544998251 від 29.12.2023 року в розмірі 29 953 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 18 копійок, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2061.70 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5957.70 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачка.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 17 листопада 2025 року.