КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 757/9186/25-ц

номер провадження 22-ц/824/10232/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Діденко Ганни Олегівни

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2025 року /суддя Соколов О.М./

у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв про визнання неправомірним, протиправним та незаконним наказу про звільнення, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді і відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу та завданої моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв про визнання неправомірним, протиправним та незаконним наказу ректора № 20-к від 17.01.2025 року про звільнення з посади доцента 0,5 ставки кафедри артменеджменту та івент-технологій Навчально-наукового інституту правничої культурології та артменеджменту, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді з 03.02.2025 року, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто через не усунення недоліків, зокрема через відсутність підпису представника Діденко Г.О. на позовній заяві в новій редакції. /а.с. 26/

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник позивача Діденко Г.О. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема, суд помилково вимагав оригінал ордера, тоді як копія ордера, засвідчена адвокатом відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є достатньою для підтвердження повноважень; суд безпідставно визнав недоліком об`єднання двох позовних вимог в одну, оскільки форма викладення вимог є правом позивача (ч. 3 ст. 49, п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України); суд порушив строки постановлення ухвал про залишення позову без руху (ч. 1 ст. 185 ЦПК України) та повернення позову (ч. 5 ст. 185 ЦПК України); ухвала від 04.03.2025 року містить недостовірну інформацію про сторін ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), що порушує ч. 2 ст. 263 ЦПК України; повернення позову перешкоджає доступу до правосуддя, враховуючи місячний строк для звернення у трудових спорах (ч. 2 ст. 233 КЗпП України).

Відповідач Національна академія керівних кадрів культури і мистецтв про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 19.02.2025 року представник позивача Діденко Г.О. подала позовну заяву в інтересах ОСОБА_1 до Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв про визнання неправомірним, протиправним та незаконним наказу ректора № 20-к від 17.01.2025 року, скасування наказу, поновлення на посаді доцента 0,5 ставки кафедри артменеджменту та івент-технологій з 03.02.2025 року, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позовна заява була отримана судом 25.02.2025 року (поштове відправлення № 196).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2025 року позовну заяву залишено без руху через: подання копії ордера адвоката Діденко Г.О. замість оригіналу для підтвердження повноважень; об`єднання двох позовних вимог (визнання наказу незаконним та поновлення на посаді) в одну, що потребує чіткого розмежування. Позивачу надано строк до 14.03.2025 року для усунення недоліків.

13.03.2025 року представник позивача подала заяву на виконання ухвали від 04.03.2025 року, яка надійшла до суду 18.03.2025 року (поштове відправлення № 401). Ухвалою від 25 березня 2025 року позовну заяву повернуто через неусунення недоліків, зокрема через відсутність підпису представника на позовній заяві в новій редакції.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції вірно керувався статтею 185 ЦПК України, якою передбачено, що позовна заява повертається, якщо вона не підписана або подана особою, яка не має повноважень, або якщо позивач не усунув недоліки у встановлений строк; статтями 42, 48, 52, 53 ЦПК України, які визначають права та обов`язки учасників справи, представництво та повноваження адвоката.

Судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що позовна заява в новій редакції, подана 18.03.2025 року, не підписана представником Діденко Г.О., що є порушенням п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, а отже, позивач не усунув недоліки, тому позовна заява підлягає поверненню.

Вказана обставина не спростована апелянтом, підтверджується матеріалами справи, заява про усунення недоліків на а.с. 24 не підписана представником на не містить дати подання.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суджу не спростовують.

Щодо доступу апелянта до правосуддя, апеляційний суд вказує на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає реалізації права позивача на захист, з урахуванням можливості повторного звернення.

Фактично, за змістом апеляційної скарги апелянт оскаржує підстави залишення позову без руху. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції: безпідставно вимагав оригінал ордера; помилково визнав недоліком об`єднання позовних вимог. В такому разі апелянт мала право не усувати недоліки в разі незгоди і оскаржувати повернення в апеляційному порядку, водночас, у даному випадку, апелянт обрала стратегію подачі нової редакції позову, яка не була підписана.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 380, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Діденко Ганни Олегівни на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: