Провадження №: 2/336/4193/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Худіної О.О. за участі секретаря судового засідання: Дорошенко К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування за невиконання кредитного договору,-

без повідомлення (виклику) сторін (учасників справи), -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», інтереси якого представляє Романенко Михайло Едуардович (відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань керівник) звернулося до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача на користь позивача збитки в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 2-275/11 у розмірі 49875,82 та судові витрати у сумі 2422,40 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 лютого 2011 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення по справі № 2-275/11, за яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 07.07.2008 р. у розмірі 161628,94 грн.

З моменту набрання рішенням законної сили вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, але воно так і не було виконане в розумінні чинного законодавства.

Таким чином, рішення, яке виніс Шевченківський районний суд м. Запоріжжя не виконувалось Відповідачем у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року.

На підставі наведеного сторона позивача просить Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (код ЄДР 38750239) збитки в якості відповідальність за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 2-275/11 у розмірі 49875,82 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 09.09.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Роз`яснено, що відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

За нормою ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідних клопотань до матеріалів справи не скеровано.

За приписами ч.1,2 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Відповідач відзиву на позовну заяву, клопотань та заяв до справи не скеровував, не скориставшись відповідним процесуальним правом, конверт із копією ухвали суду, позовної заяви із додатками повернувся до суду без вручення (із приміткою «за закінченням терміну зберігання»), що надає суду підстави для ухвалення рішення.

Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано.

Підстав для оголошення перерви та / або відкладення судового засідання відповідно до положень ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із тим, що розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч.1,8 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 у справі №2-275/11, яке наявне у Єдиному державному реєстрі судових рішень, був задоволений позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , працює медсестрою стоматологічного центру «Лот», проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»(61050 м. Харків пр. Московський, 60, МФО 351005 ) борг у сумі 161628,94 грн. (сто шістдесят одна гривня шістсот двадцять вісім гривень дев`яносто чотири гривні) та понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1616,29 грн. (одна тисяча шістсот шістнадцять гривень двадцять дев`ять копійок) та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 120,0 грн. (сто двадцять гривень).

Згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2019 у справі №2-275/11, яка наявна у Єдиному державному реєстрі судових рішень, було замінено стягувача ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на правонаступника ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» у виконавчому провадженні у справі за позовом ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Відповідно до наказу ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» №55-к від 25.07.2024, на виконання протоколу Загальних зборів учасників вказаного товариства від 25.07.2024, було перейменовано ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на ТОВ «ВІН ФІНАНС».

З доданого до позовної заяви скрін-шоту з автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що станом на вересень 2025 року у системі відсутні відомості про виконавче провадження.

У даній справі Позивач вказує, що рішення суду не виконувалось Відповідачем у період з 23.02.2019 по 23.02.2022 і згідно з наданим ним розрахунком, сума інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2011 становить 14 533,32 грн. та 35 342,50 грн., відповідно.

При цьому, розрахунок інфляційних втрат Позивачем здійснений за формулою:

ІІС =(ІІ1 : 100) х (ІІ2 : 100) х (ІІ3 : 100) х … (ІІZ :100)

ІІ1 індекс інфляції за перший місяць прострочення,

…..

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Розрахунок 3% річних здійснений за формулою:

Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання визначений у позовній заяві: з 25.02.2019 по 31.12.2019 - 310 днів; з 01.01.2020 по 31.12.2020 366 днів; з 01.01.2021 по 23.02.2022 419 днів.

Предметом позову у даній справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням про стягнення боргу із солідарних боржників.

Відповідно до положень ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ч.1ст.543ЦК України визначено, що уразі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За змістом положень статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц.

Згідно з положеннями ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У Постанові від 16.05.2018 Велика Палата Верховного Суду у справі №686/21962/15-ц відступила від правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та від 02.03.2016 у справі №6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

У даному випадку, звертаючись до суду з даним позовом до Відповідача, Позивач на власний розсуд подав його до одного із солідарних боржників за рішенням суду, яке виходячи зі змісту позовної заяви, не виконувалось у період з 23.02.2019 по 23.02.2022.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.

У даному випадку, Позивач, обґрунтовуючи вимоги позову, не надав доказів щодо невиконання рішення суду у виконавчому провадженні, яке на даний час, виходячи із відомостей у автоматизованій системі виконавчого провадження відсутнє, у заявлений у позовній заяві період: з 23.02.2019 по 23.02.2022 усіма солідарними боржниками, у тому числі Відповідачем і правом заявити клопотання про витребування таких доказів, у відповідності до положень ст.84 ЦПК України, у разі їх відсутності у нього, не скористався, хоча суд звертав на це увагу в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Надані суду докази підтверджують лише наявність судового рішення, згідно з яким з Відповідача у солідарному порядку стягнуто суму кредитної заборгованості та право Позивача, як сторони виконавчого провадження, на стягнення такої заборгованості, однак жодним чином не підтверджують періоду невиконання судового рішення, за який Позивач просить стягнути з Відповідача інфляційні втрати та 3% річних.

При цьому, суд не знайшов підстав для самостійного збирання доказів у відповідності до вимог ч.7 ст.81 ЦПК України, оскільки не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків щодо доказів.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі сторони мали рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять їх у суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, суд приймає рішення на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії.

Оскільки обсяг наданих суду доказів належним чином не підтверджує вимоги позову, тому, беручи до уваги, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у позові.

За приписами ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у сумі 2 422,40 гривень, слід залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.81, 265, 274, 275, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування за невиконання кредитного договору відмовити - в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви у сумі 2 422,40 гривень - залишити за позивачем.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», , місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 10.11.2025.

Суддя О.О. Худіна