Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

13.11.2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Данілової Т.М.

з участю секретаря Моркотун О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

КП «Житло-сервіс» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 29 200,52 грн., 3 % річних у розмірі 807,26 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 760,87 грн, а також судовий збір та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачі є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 12 квітня 2012 року між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. 01 листопада 2019 року між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з постачання теплової енергії.

Свої обов`язки по оплаті житлово-комунальних послуг відповідачі не виконують належним чином, внаслідок чого у останніх з червня 2023 року по липень 2025 року виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 29 200,52 грн., 3 % річних у розмірі 807,26 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 760,87 грн.

У зв?язку із відмовою відповідачів у добровільному порядку здійснювати погашення заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі, примірник позовної заяви з додатками були направлені відповідачу за адресою місця реєстрації останнього, однак поштове відправлення повернулось до суду без вручення адресату у зв?язку із закінченням встановленого строку для зберігання.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що метою діяльності позивача згідно його Статуту є задоволення потреб фізичних та юридичних осіб щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту житлових і нежитлових приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, отримання прибутку від своєї діяльності, замовлення нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту. Предметом діяльності підприємства є, зокрема, надання житлово-комунальних послуг споживачам відповідно до укладених договорів (а.с. 8-9).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва проправо власності на житло серії НОМЕР_1 від 21 травня 2012 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.09.2025 року.

12 квітня 2012 року між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до п. 1 якого предметом договору є забезпечення заявником надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором.

01 листопада 2019 року між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з постачання теплової енергії, відповідно до п. 1 якого предметом договору також є забезпечення заявником надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Звертаючись у суд з даним позовом, позивач зазначає, що Свої обов`язки по оплаті житлово-комунальних послуг відповідачі не виконують належним чином, внаслідок чого у останніх виникла заборгованість.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону).

У відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом положень ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідачі споживають житлово-комунальні послуги, що надавалися позивачем.

Разом з тим, Свої обов`язки по оплаті житлово-комунальних послуг відповідачі не виконують належним чином, внаслідок чого у останніх з червня 2023 року по липень 2025 року виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 29 200,52 грн., на яку позивачем нараховані 3 % річних у розмірі 807,26 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 760,87 грн.

Відповідачами свого розрахунку суми боргу до матеріалів справи не надано, наданий позивачем розрахунок не спростовано.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачі порушують вимоги чинного законодавства та умови укладеного між сторонами договору, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачами не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості за спожиті послуги.

Відтак, з огляду на встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах докази, враховуючи норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, з огляду на що є підстави для їх задоволення.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати розподіляються у відповідності до ст. 141 ЦПК України та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн.

Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надано письмові докази.

Суд з урахуванням положень ЦПК України, дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1,7,12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 322, 382, 509, 526, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 12, 19, 76-81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (; місцезнаходження 02081, м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, б. 25-Б) заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 29 200,52 грн., 3 % річних у розмірі 807,26 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 760,87 грн,.

Стягнути з ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (; місцезнаходження 02081, м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, б. 25-Б) 3 028,00 грн. судового збору та 2 400 грн. витрат на правову допомогу в рівних частинах.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя