УХВАЛА

13 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 309/2217/21

провадження № 61-14107ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук Олесі Василівни на рішення Хустського районного суду Закарпатської області

від 28 березня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду

від 17 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Хустська міська рада Закарпатської області, Головне управління держгеокадастру в Закарпатській області, про скасування права власності, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та вилучення запису про земельну ділянку із державного земельного кадастру,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Хустська міська рада Закарпатської області (далі - Хустська міська рада), Головне управління держгеокадастру в Закарпатській області (далі - ГУ держгеокадастру в Закарпатській області), в якому просила суд:

- визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки

у Державному земельному кадастрі кадастровий номер :01:002:0078, яка розташована по АДРЕСА_1 площею 0,1650 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, вилучити запис про земельну ділянку з Державного земельного кадастру та скасувати кадастровий номер земельної ділянки;

- скасувати право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,1650 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0078 та реєстрацію права власності на неї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 28 березня

2023 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду

від 17 вересня 2024 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Хустська міська рада, ГУ держгеокадастру

в Закарпатській області про визнання недійсною та скасування державної реєстрації земельної ділянки у державному кадастрі №:01:002:0078, яка розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,1650 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, вилученні запису про земельну ділянку з Державного земельного кадастру та скасуванні кадастрового номеру земельної ділянки, скасуванні права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,1650 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0078 та реєстрації права власності на неї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно.

12 травня 2025 року у Верховному Суді зареєстрована касаційна скарга на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 28 березня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у справі

№ 309/2217/21, подана адвокатом Ковальчук О. В., яка вказувала, що є представником ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2025 року касаційну скаргу, подану Ковальчук О. В. , як представником ОСОБА_1 , на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 28 березня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у справі № 309/2217/21 повернуто особі, яка її подала.

11 листопада 2025 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук О. В. на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 28 березня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі

у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.

У постанові Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року зазначено, що повний текст постанови виготовлено 27 вересня 2024 року, отже останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 28 жовтня 2024 року (понеділок).

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року зареєстрована -

02 жовтня 2024 року, забезпечено надання загального доступу - 03 жовтня

2024 року.

У касаційній скарзі взагалі відсутнє клопотання про поновлення процесуального строку для подачі касаційної скарги.

У постанові Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року зазначено

«Апелянт ОСОБА_1 , її представник адвокат Ковальчук О. В. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити».

Отже, ОСОБА_1 та її представник Ковальчук О. В. були присутні у судовому засіданні 17 вересня 2024 року та їм достеменно було відомо про наявність та зміст оскаржуваного судового рішення апеляційного суду.

Крім того, представник заявника Ковальчук О. В. є адвокатом і зобов`язана в обов`язковому порядку зареєструватися в системі «Електронний суд» та мати Електронний кабінет.

Крім того, представнику заявника необхідно надати докази дати, коли саме була вдруге направлена касаційна скарга, оскільки на конверті (просте нерекомендоване відправлення без повідомлення), в якому містилась касаційна скарга, наявний один штамп поштового відділення м. Ужгород від 01 липня 2025 року, однак касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду лише 11 листопада 2025 року, тобто через 4 місяці після відправлення конверту, що є незрозумілим.

Оскільки представником заявника та заявником не надано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, не надано доказів порушення судом апеляційної інстанції порядку направлення сторонам копії постанови та не вказано конкретних обставин та поважних причин, що завадили заявнику вчасно подати касаційну скаргу, то касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для вказання поважних причин та подання відповідних доказів.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому, заявник та його представник повинні були цікавитися рухом справи, оскільки суд апеляційної інстанції розглядав справу за апеляційною скаргою заявника, яка подані його представником, а згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук О. В. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада

2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України

від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: юридичною особою 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви

і скарги від розміру оспорюваної суми; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у 2021 році та заявляла дві позовні вимоги немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 908,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Заявником оскаржується постанова суду апеляційної інстанції у повному обсязі.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 632,00 грн ((908,00*2)*200%=3 632,00).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Заявником порушено вимоги пункту першого частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: невірно вказана назва суду, до якого подається касаційна скарга.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції

у цивільних справах є Верховний Суд.

У касаційній скарзі представником заявника вказано, що касаційна скарга подається до Верховного Суду України.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу представника заявника на те, що частиною третьою статті 392 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України).

До касаційної скарги додано копію ордера про надання про надання правничої (правової) допомоги серії АО № 1178729 від 01 липня 2025 року.

Проте у зазначеному ордері вказано неправильну назву суду касаційної інстанції,

а саме Верховний Суд України.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції

у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук Олесі Василівни на рішення Хустського районного суду Закарпатської області

від 28 березня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду

від 17 вересня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць