ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
10 листопада 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області в складі: головуючого судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання Селевко Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення,
ТОВ «Котельні Лікарняного клмплексу» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач у справі добровільно не погашає суму заборгованості, чим порушує умови договору № 62 від 20 липня 2021 року, укладеного між ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» та ОСОБА_1
29 січня 2025 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначене відкрите судове засідання о 15 год 15 хв 14 лютого 2025 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в установлений строк. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу подати до суду в установлений законодавством строк заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином шляхом направлення на її адресу, підтверджену довідкою з Єдиного державного демографічного реєстру, рекомендованого листа, який повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також, відповідачка викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив на позов не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Ця квартира була власністю сестри відповідача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач прийняла спадщину після смерті сестри відповідно до ст.1268 ЦК України.
Відповідно до п.2 договору Боржник зобов`язується сплатити Кредитору вказану заборгованість за період протягом 30 місяців, сплачуючи щомісяця до 15 числа рівними частинами по 788,50 грн.
Згідно п.5 вказаного договору у разі невиконання Боржником умов цього Договору ( п.2 та 3) Кредитор має право достроково припинити надання розстрочки погашення заборгованості та розірвати цей договір в односторонньому порядку, повідомивши Боржника. У цьому випадку заборгованість може бути стягнена Кредитором з Боржника у примусовому порядку з покладенням на нього всіх судових витрат та штрафних санкцій.
Згідно п.6 договору строк позовної давності по заборгованості згідно із ст.264 ЦК України переривається.
Але ОСОБА_1 з невідомих причин не стала виконувати умови договору і майнові права позивача порушені.
Позивач успадкувала майно, визнала заборгованість та повинна згідно вимог статей 1268 та 1282 ЦК України сплатити заборгованість кредитору в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Успадкування майна саме відповідачем ОСОБА_1 та прийняття спадщини підтверджується листом приватного нотаріуса, копія якого додається.
Таким чином зараз вона коштує близько 734 581 грн. по курсу на 27.11.2024р. (41,65 грн. за 1 долар США)
Копія договору купівлі-продажу додається, оригінал є у відповідача.
В період свого життя померла ОСОБА_2 мала борг за комунальні послуги по власній квартирі та не сплатила його, не зважаючи на 4 виданих Чугуївським міським судом Харківської області судових накази про стягнення боргу. ЇЇ спадкоємиця також не сплатила заборгованість, хоча взяла на себе зобов`язання сплатити борг спадкодавиці та прийняла спадщину.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Частина 4 статті 319 ЦК України встановлює, що власність зобов`язує.
Стаття 322 ЦК України встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, витрати по утриманню майна, а саме оплату послуг за користування тепловою енергією зобов`язаний нести власник.
Відповідно до ч.1 статті 1282 Цивільного кодексу України
спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Оскільки позивач прийняла спадщину, визнала заборгованість, то вона є правонаступником своєї померлої сестри та повинна сплатити борги за опалення квартири.
Згідно Постанови Верховного Суду (Касаційний цивільний суд) від 10.05.2018 по справі № 497/1870/16-ц «Тлумачення статті 1268 ЦК України дозволяє стверджувати, що прийняття спадщини має безумовний характер. Це означає, що приймаючи спадщину, спадкоємець не може обумовити правові наслідки цього правочину з настанням певної обставини. Тому спадкоємець не може обумовити прийняття спадщини прийняттям чи неприйняттям спадщини іншими спадкоємцями; не можна прийняти частину спадщини, а від решти відмовитись; так само не допускається прийняття лише спадкових активів з відмовою від пасивів (боргів) спадкодавця.»
Відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, чим порушила законні права та майнові інтереси ТОВ . Тому позивач вимушений звернутись до суду за їх захистом.
Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Порядок надання послуг, взаємовідносини, права та обов`язки сторін регламентуються «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.
Нарахування оплати за постачання тепла (застосування тарифів) проводилася позивачем відповідно до рішень виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області за № 108 від 11.05.2018 року та за № 341 від 14.12.2018 року та на підставі відповідних наказів директора КП «Чугуївтепло» (а.с. 12-13).
У порушення п. 30 вищевказаних правил та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач в повному обсязі не виконував зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг у строки, які встановлені договором, що підтверджується довідкою- розрахунком заборгованості(а.с.5).
Статтею 11 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають, зокрема з правочинів (інших договорів) та актів законодавства.
У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У зв`язку із вищенаведеним суд дійшов висновку, що позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, зобов`язаний їх сплатити.
Відповідач в порядку ст. 81 ЦПК України не подав жодного належного та допустимого доказу, який би вказував на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача, в тому числі на неправильність проведення позивачем розрахунків за послуги, або неякісне їх надання.
Згідно ч.2 ст. 164 ЦПК України у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи .
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем як при поданні заяви про видачу судового наказу в сумі 3028 грн.
Керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 76, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-281, 279, 354 ЦПК України, суд
Позов ТОВ «Котельні Лікарняного комплексі» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення задовольнити повністю.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю. М. Гніздилов