ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/7396/23
Номер провадження 22-ц/818/2949/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року в складі судді Шарко О.П. по справі № 645/7396/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 30 квітня 2020 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк» ) укладено Кредитний Договір № R01.00506.006679968.

07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило останньому права вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників № 2, зокрема, до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договорам у розмірі 29 278, 49 грн, з яких: 17 597,31 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 681,18 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за комісіями.

20 листопада 2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № .

16 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено договір відступлення права вимоги № 20201216, відповідно до умов якого останнє відступило права грошової вимоги за вказаним кредитним договорам ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» - додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 220201216 від 16 грудня 2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 31865,24 грн, з яких 17597,31 грн - основний борг; 4584,77 грн - заборгованість за річними відсотками; 16572,46 грн - сума заборгованість за щомісячними відсотками; 8749,19 грн -пеня.

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 91 050 грн 15 коп., з яких за Кредитним договором № R01.00506.006679968 від 30 квітня 2020 року 29 278 грн 49 коп., за Кредитним договором № від 20 листопада 2018 року 61 771 грн 66 коп., а також судові витрати

ОСОБА_1 подала відзив, в якому позов просила залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів надання кредитних коштів у визначених договором розмірі.

Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві та нарахування процентів/санкцій за кредитом, а тому не є належними доказами існування боргу.

Розрахунок заборгованості за договором факторингу є внутрішнім документом ТОВ «ФК «ЄАПБ» та не містить відомостей, з яких можливо встановити, чи видавалися кредитні кошти, правильність нарахування відсотків АТ «Ідея Банк» та в наступному позивачем.

Витяг з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 07072023 про відступлення прав вимоги від 07 липня 2023 року не містить детального розрахунку та механізму виникнення заборгованості.

Договори факторингу не містять даних про заміну кредитора у зобов`язанні, де вона є боржником. Витяг з Реєстру боржників не є належним доказом по справі, оскільки підписаний представниками сторін договору факторингу. Витяг завірений представником позивача та його зміст може бути викривленим. Вказувала, що позивач не був позбавлений можливості приховати персональні дані інших боржників для їх захисту, долучаючи документи у повному обсязі.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання позивачем своїх зобов`язань за договором.

Паспорт споживчого кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 3292420 не є частиною кредитного договору, а є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця з інформування про можливі умови договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме зазначені в позовній заяві Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» споживач розуміла та була ознайомлена і погодилася з ними, підписуючи Заяву № від 20 листопада 2018 року на отримання кредиту від ТОВ ФК"ЦФР", а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості у загальному розмірі 91 050 грн 15 коп.:

за Кредитним договором № R01.00506.006679968 від 30 січня 2020 року у розмірі 29 278 грн 49 коп., з яких 17 597 грн 31 коп. заборгованість за основним договором, 11 681 грн 18 коп. заборгованість за відсотками;

за Кредитним договором № від 20 листопада 2018 року у розмірі 61 771 грн 66 коп., з яких заборгованість за основною суми боргу, 4584 грн 77 коп. сума заборгованості за річними відсотками, 16 572 грн 46 коп. сума заборгованості за щомісячними відсотками, а також 2684 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірні договори підписані відповідачем за допомогою електронного підпису, тобто їх укладання підтверджено належними та допустимими доказами, а тому, зважаючи, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитних договору, що призвело до утворення заборгованості, наявні підстави для стягнення боргу у судовому порядку. Також суд першої інстанції вважав, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до боржника у встановленому законом порядку, оскільки договори факторингу не є нікчемними за законом та не визнані недійсними у встановленому законом порядку.

На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 27 березня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ломага Антон Альбертович, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована недоведеністю позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Розрахунок заборгованості від позивача не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Позивачем разом з позовом не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитних договорів було видано кредит саме в сумах заявлених позовних вимог. Визначення даних сум в кредитних договорах не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцем своїх зобов`язань по договорах.

Підписані паспорт кредиту та заява на видачу кредиту підтверджують лише факт підписання їх, а не факт отримання останньою грошових коштів від ТОВ «ФК «ЦФР». Наявність у п. 3 Заяви № від 20 листопада 2018 року доручення на виплату ТОВ «ФК «ЦФР» на її рахунок та на рахунок ПАТ «СК «ТАС» грошових коштів не підтверджує виконання кредитодавцем цього доручення.

Виписка від 07 липня 2023 року не містить обов`язкових для неї реквізитів, передбачених Пунктом 51 Розділу 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України. Зокрема, у вказаній виписці відсутній особистий підпис відповідальної особи, яка її нібито склала та брала участь у здійсненні відповідної фінансової операції.

Вказувала, що зберігання оригіналів документів первинного бухгалтерського обліку у первісного кредитора не позбавляє Позивача права на отримання копій таких документів та надання їх суду на підтвердження своїх позовних вимог.

Крім суми боргу за тілом кредиту, відсотками та штрафними санкціями, позивач просить стягнути суму заборгованості за управління кредитом в розмірі 16 572,46 грн. Однак, заява № на отримання кредиту, паспорт кредиту з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» або інші документи не містять інформації про те, що саме мається на увазі під управлінням кредитом, які послуги надає кредитор за плату.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 13 листопада 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримано 30 квітня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.181);

адвокатом Ломагом Антоном Альбертовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано 30 квітня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.180);

ОСОБА_1 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 1, а.с.184185); крім того, про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (т. 1, а.с.179).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що 30 квітня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 . Кредитний Договір № R01.00506.006679968, згідно з яким остання отримала кредит в розмірі 19586,22 грн строком 43 місяців зі сплатою 25,65% відсотків річних від неповернутою суми кредиту (а.с. 7).

Згідно п. 2.1 Кредитного договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 43 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів.

Відповідно до умов договору загальна вартість кредиту становить 29 799 грн, з них відсотки 10 192,778 грн, тіло кредиту 19 586,22 грн.

07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору та передається в день укладення цього договору клієнтом фактору в електронному вигляді та надсилається засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього договору. Реєстр Боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору (а.с.15-16).

Сума фінансування згідно з Договором становить 15 300 000 грн. Вказані кошти були перераховані ТОВ «ФК «ЄАПБ» 11 липня 2023 року (а.с. 18).

Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 07 липня 2023 року до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № R01.00506.006679968 від 30 квітня 2020 року у розмірі 29 278 грн 49 коп. з яких: 17597 грн 31 коп. заборгованість за основним договором; 11681 грн 18 коп. заборгованість за відсотками; 00 грн 00 коп. заборгованість за комісіями (а.с. 17).

20 листопада 2018 року шляхом підписання анкети- заяви № на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» ОСОБА_1 отримала кредит у загальному розмірі 39 358,18 грн строком 36 місяців (а.с. 21-23).

16 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20201216, відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників (а. с. 32-33).

Згідно п.1.2. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими Кредитними Договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами.

Відповідно до реєстру боржників - додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 20201216 від 16 грудня 2020 року ТОВ «ФК «ЦФР» відчужено ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № від 20 листопада 2020 року в розмірі 61 771,66 грн, з яких: 31 865,24 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4584,77 грн - сума заборгованості за річними відсотками; 16 572,46 грн - сума заборгованості за щомісячними відсотками; 8749,19 грн - сума заборгованості за пенею (а.с.34).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа(форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції(підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності наявності заборгованості відповідачки перед позивачем та її розміру.

При цьому, в ході розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не заперечувала самого факту підписання договорів, однак посилався на відсутність доказів перерахування кредитних коштів і необґрунтованість розрахунків заборгованості.

Як передбачено умовами кредитного договору № R01.00506.006679968 від 30 квітня 2020 року позичальник дає доручення Банку переказу коштів 19 586,22 грн з позичкового рахунку позичальника на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ідея Банк», призначення платежу «погашення кредитної заборгованості договір Р99.00506.004422325 від 11 жовтня 2018 року.

Кредитним договором від 20 листопада 2018 року передбачено також перерахування коштів на картковий рахунок та іншому отримувачам за оплату послуг (страхування).

Доказом надання позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Разом із тим, позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцями ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Ідея Банк» були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах та на рахунки, що передбачені кредитним договором, а відповідачка ці кошти отримала.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про витребування доказів, зокрема, інформації стосовно перерахування кредитних коштів у первісних кредиторів.

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за договорами не є належними доказами надання відповідачеві кредитних коштів та наявності заборгованості, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, а будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

Вказані висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18.

Крім того, з розрахунку заборгованості за кредитним договором № R01.00506.006679968 від 30 квітня 2020 року вбачається лише загальна сума заборгованості у розмірі 29 278 грн 49 коп., з яких за тілом кредиту в розмірі 17 597 грн 31 коп., за відсотками 11 681 грн 18 коп, яка утворилась на час отримання позивачем права вимоги 01 липня 2023 року від АТ «Ідея Банк» та залишилась незмінною на час подачі позову. З вказаного розрахунку неможливо встановити ані період, протягом якого нараховані відсотки, ані процентну ставку. Також неможливо перевірити правильність розрахунку заборгованості в частині тіла кредиту, адже з нього не вбачається, як саме вона утворилась, враховуючи, що згідно кредитного договору кредит надавався у сумі 19 586,22 грн, чи були погашення тощо (а.с. 14).

Аналогічно, на підставі розрахунку заборгованості за договором позики № 75132224 від 20 листопада 2018 року також неможливо зробити висновки щодо обґрунтованості розміру вимог. Крім того, матеріали справи містять лише Заяву на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», яка не містить ані строку кредитування, ані відсоткової ставки. Окремий кредитний договір з умовами кредитування відсутній. Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», на які посилається позивач, відповідачкою не підписані, а тому їх не можна вважати частиною кредитного договору

За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем належними та допустимими доказами переказу коштів позичальнику, а також фактичного користування відповідачем коштами, та неналежністю наданих ним розрахунків як доказів заборгованості, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором і договором позики.

Частиною 4 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, оскаржуване рішення суду у зв`язку неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 3220,80 грн (а.с. 173).

Зважаючи, що апеляційну скаргу задоволено, вказані витрати підлягають стягненню з ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору за апеляційну скаргу у розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 17 листопада 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина