г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/493/16-ц
Номер провадження 4-с/213/11/25
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

секретар судового засідання Бабейкіна Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань № 14, скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Крамчанін Олександр Вячеславович, на бездіяльність державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Леоненко Ольги Анатоліївни, стягувач: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Крамчанін О.В. в інтересах ОСОБА_1 15 жовтня 2025 року звернувся до суду із зазначеною скаргою, просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невизначення конкретного розміру боргу ОСОБА_1 в межах вартості майна, отриманого у спадщину як правонаступника ОСОБА_3 за ВП № 50930787 і зобов`язати її вжити дії щодо визначення конкретного розміру боргу ОСОБА_1 в межах вартості майна, отриманого у спадщину.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадженні №50930787 з примусового виконання виконавчого листа № 213/493/16, 2/213/535/16, виданого 28 березня 2016 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 25 лютого 2016 року і до повноліття дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги. Крім неї спадкоємцем є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином померлого. У зв`язку з цим спадщина у вигляді 1/4 частина квартири ділиться між двома спадкоємцями по 1/8 кожному.

12 лютого 2025 року ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у виконавчому провадженні №50930787 замінено боржника ОСОБА_3 на ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 26 березня 2024 року становила 193 445,45 грн, штраф зі сплати аліментів на користь стягувача 116 724,73 грн, в межах вартості майна, отриманого у спадщину.

15 квітня 2025 року постановою Дніпровського апеляційного суду ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2025 року змінено в частині визначення заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 26 березня 2024 року становить 96 722,72 грн, штраф зі сплати аліментів на користь стягувача 58 362,36 грн.

Враховуючи, що спадкоємці несуть відповідальність перед стягувачами спадкодавця лише у межах отриманого майна, ОСОБА_1 05 вересня 2025 року надіслала до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про визначення розміру її боргу в межах вартості майна, отриманого у спадщину, як правонаступника ОСОБА_3 . Проте відповіді не отримала.

На адвокатський запит для встановлення результатів розгляду заяви ОСОБА_1 15 жовтня 2025 року на електрону пошту адвоката Крамчаніна О.В. надійшла відповідь, згідно з якою державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження №50930787, станом на 26 березня 2024 року загальна заборгованість зі сплати аліментів становить 155 085,08 грн.

Наразі ОСОБА_1 невідомо, яку суму потрібно сплатити за виконавчим провадженням №50930787, оскільки вона повинна вираховуватись від вартості майна, отриманого у спадщину 1/8 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 та не повинна перевищувати 155 085,08 грн.

Проте державним виконавцем не визначалася ринкова вартість успадкованого ОСОБА_1 майна. Вважає, що зазначене свідчить про бездіяльність державного виконавця.

Від Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, згідно з яким державним виконавцем буде визначено розмір боргу ОСОБА_1 у разі надання нею звіту про оцінку майна, отриманого у спадщину. Просить залишити скаргу без задоволення.

У судове засідання ОСОБА_1 , її представник, представник Інгулецького ВДВС та стягувач не з`явилися. У скарзі адвокат Крамчанін О.В. просить розглянути скаргу за його та ОСОБА_1 відсутності.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.18 Закону виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (частина друга цієї статті). Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання (пункт 15 частини третьої цієї статті).

Згідно з положеннями ч.1 ст.74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Згідно із п.п. 3, 18, 23, 24 Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що на виконанні Інгулецького відділу ДВС знаходиться виконавче провадження №50930787 з примусового виконання виконавчого листа № 213/493/16, 2/213/535/16, виданого 28 березня 2016 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 25 лютого 2016 року і до повноліття дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 .

12 лютого 2025 року ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у виконавчому провадженні №50930787 замінено боржника ОСОБА_3 на ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 26 березня 2024 року становила 193 445,45 грн, штраф зі сплати аліментів на користь стягувача 116 724,73 грн, в межах вартості майна, отриманого у спадщину.

15 квітня 2025 року постановою Дніпровського апеляційного суду ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2025 року змінено в частині визначення заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 26 березня 2024 року становить 96 722,72 грн, штраф зі сплати аліментів на користь стягувача 58 362,36 грн.

13 жовтня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження №50930787 боржника ОСОБА_3 на ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст.1 Закону виконавче провадження це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням в тому числі таких засад, як: верховенства права, обов`язковості виконання рішень та законності.

Частиною першою статті 20 Закону передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання.

Правила, за якими має здійснюватися визначення вартості майна боржника та його оцінка, встановлені статтею 57 Закону.

Частини перша та друга цієї статті передбачають, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Згідно із частиною третьою статті 57 Закону № у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна (частина четверта статті 57 Закону).

Зазначені положення закону також відображені у Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція), відповідно до пункту 17 розділу VIII якої визначення вартості, оцінка майна боржника здійснюються в порядку, встановленому статтею 57 Закону.

Згідно з пунктом 18 розділу VIII Інструкції у разі якщо сторони виконавчого провадження або їх представники, а також заставодержатель у десятиденний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна, про що складає відповідний акт.

Самостійне визначення вартості майна боржника виконавцем проводиться за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна, з урахуванням фактичного стану майна, у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту проведення опису й арешту майна. Для визначення вартості майна виконавець використовує власні знання, дані засобів масової інформації, повідомлення сторін виконавчого провадження та інших осіб, яких виконавець у разі необхідності може залучити до проведення визначення вартості майна. А у випадках, передбачених абзацом другим частини третьої статті 57 зазначеного вище Закону, виконавець для оцінки майна залучає суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання.

Аналіз статті 57 Закону дозволяє дійти висновку, що для завдань виконавчого провадження вартість майна боржника може бути визначена двома шляхами: 1) за згодою сторін (та заставодержателя), про досягнення якої вони мають повідомити виконавця у встановленому порядку; 2) у разі недосягнення такої згоди виконавець самостійно визначає вартість майна за ринковими цінами, які діють на день визначення; 3) залучення для оцінки майна суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала висновок про те, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду (див. постанову від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц, пункт 31 постанови від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16).

Разом із цим в залежності від виду майна, вартість якого має бути визначена, Закон розмежовує випадки, за яких залучення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна є або правом, або обов`язком виконавця.

Так, абзац другий частини третьої статті 57 Закону визначає, що для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Зазначена норма за своїм змістом є імперативною, у зв`язку із чим зобов`язує виконавця у визначених нею випадках залучити до оцінки майна суб`єкта оціночної діяльності.

Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 910/10956/15 (12-74гс21).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України та статтею 74 Закону сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 50930787 замінено на ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів в межах вартості майна, отриманого у спадщину.

На звернення ОСОБА_1 щодо визначення розміру боргу в межах вартості отриманого у спадщину майна державний виконавець не відреагував, заходи для оцінки майна не вжив.

Викладені у відзиві доводи начальника Інгулецького ВДВС про здійснення визначення розміру боргу ОСОБА_1 після надання нею звіту про оцінку вартості майна не обґрунтовані та не містять посилання на нормативно-правовий акт, який передбачає обов`язок ОСОБА_1 самостійно вчиняти дії для оцінки отриманого у спадщину майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки зобов`язання ОСОБА_1 обмежується вартістю успадкованого майна, вартість такого майна у виконавчому провадженні має визначатися відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», який не містить інших положень щодо оцінки майна.

Встановивши з наведених вище підстав, що державний виконавець допустив порушення вимог ст. 157 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Крім того, за результатами розгляду скарги на підставі ст. 451 ЦПК України суд також зобов`язує державного виконавця вжити дії щодо визначення конкретного розміру боргу ОСОБА_1 в межах вартості майна, отриманого у спадщину .

За викладених вище обставин суд постановляє ухвалу про задоволення скарги.

Керуючись ст. 451 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Крамчанін Олександр Вячеславович, задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Леоненко Ольги Анатоліївни у виконавчому провадженні № 50930787 щодо невизначення конкретного розміру боргу ОСОБА_1 в межах вартості майна, отриманого у спадщину, як правонаступника ОСОБА_3 .

Зобов`язати державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Леоненко Ольгу Анатоліївну, або іншу уповноважену посадову особу, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 50930787, усунути порушення шляхом визначення конкретного розміру боргу ОСОБА_1 в межах вартості майна, отриманого у спадщину, як правонаступника ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту ухвали суду 12 листопада 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Попов.