Справа № 461/378/25 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/1341/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Заяць І.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без участі учасників цивільну справу №461/378/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 25 лютого 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонаті» до ОСОБА_1 ,- про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и л а :

17 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник ТзОВ «Сонаті» - Капустинська Марина Олександрівна звернулася до Галицького районного суду м. Львова з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 березня 2018 року між АТ «Ідея Банк» і боржником, яким є ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № Z06.00210.003710134 від 01 березня 2018 року.

Відповідно до умов договору, відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в сумі 55 700,00 грн. Свої зобов`язання кредитор виконав, надавши грошові кошти позичальникові.

Акціонерне товариство «Ідея Банк» відступило право вимоги за Договором (з усіма додатковими договорами та угодами до нього) до ТОВ «Сонаті» на підставі Договору факторингу № 25/07 від 25 липня 2023 року. Відповідач зі своєї сторони не здійснив належним чином погашення кредиту, внаслідок чого станом на 17.01.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 147 753,91 грн. Оскільки відповідач не виконує зобов`язання, просить суд стягнути вказану заборгованість.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 25 лютого 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальність ТОВ «Сонаті» заборгованість у розмірі 147753,91 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонаті» судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Стверджує, що наданий позивачем Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу не є належним та допустимим доказом факту переходу права вимоги від АТ «Ідея Банк» до ТзОВ «Сонаті», оскільки не містить підписів та печаток уповноважених осіб первісного кредитора, а сформований та підписаний в односторонньому порядку ТзОВ «Сонаті». Позивачем не надано суду Реєстру боржників із зазначенням даних про укладення з відповідачем кредитного договору, крім того витягом не обумовлено, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду та підстави їх нарахування. Зазначає, що позивач не довів належними доказами про порушення свого права, зокрема, що він має право вимоги до відповідача, тому у задоволенні позову необхідно було відмовити.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

23 жовтня 2025 року відповідач направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що апеляційну скаргу підтримує повністю. Додаткового пояснив, що Верховний Суд у своїй практиці зазначає, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття права вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Всупереч наведеного позивачем не надано доказів, які підтверджують, що ТзОВ «Сонаті» сплатило кошти за передані права вимоги за договором факторингу із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 01.03.2018 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не з`явився , хоч належним чином повідомлений про дату, час ті місце судового засідання, шляхом доставки судової повістки до Електронного кабінету.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Сонаті», суд виходив з тих підстав, що відповідач свої зобов`язання згідно умов кредитного договору перед кредитором не виконав, а також не здійснив жодної оплати після уступки права вимоги і не надав доказів оплати ТОВ «Сонаті», після відступлення їй прав вимоги та, відповідно, отримало право вимоги щодо непогашеної заборгованості в розмірі 147753,91 грн.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.ст.1046,1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За положеннями ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 01 березня 2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z06.00210.003710134 від 01 березня 2018 року, відповідно до умов якого позичальнику ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в сумі 55700,00 грн.

Згідно з наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором Z06.00210.003710134 від 01.03.2018, АТ «Ідея Банк» зазначає, що ОСОБА_1 станом на 27 липня 2023 року має непогашений борг за кредитним договором в загальному розмірі 147753,91грн. з яких: 47328,36 грн заборгованість за основним боргом; 33039,71 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 67385,84 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором, за період з 01 березня 2018 року по 25 липня 2023 року, позичальник здійснював погашення заборгованості і кошти сплачені ним зараховувалися на погашення комісії за обслуговування кредиту, погашення відсотків та погашення основної суми боргу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у якій зазначено, що факторинг-це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).

Частиною 1 ст.1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

ТОВ «СОНАТІ» в поданому позові зазначає, що товариство набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором Z06.00210.003710134 від 01 березня 2018 року.

На підтвердження факту набуття права вимоги за кредитним договором Z06.00210.003710134 від 01 березня 2018 року до ОСОБА_1 , ТОВ «СОНАТІ» долучив копію договору факторингу №25/07 від 25 липня 2023 року укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» (фактор).

Пунктами 2.1., 2.2 договору факторингу №25/07 від 25 липня 2023 року передбачено, що за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає вимоги та зобов`язується оплатити, передавши грошові кошти в розпорядження клієнта на умовах визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

Колегія суддів звертає увагу, що надана суду копія договору факторингу №25/07 від 25 липня 2023 року містить виправлення, а саме, частина пунктів договору 3.1., 4.1. є замальованими та нечитабельними.

Умовами договору передбачено обов`язок фактора сплатити клієнту 100% визначеної в договорі суми протягом трьох робочих днів після отримання реєстру боржників засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі та підписання сторонами договору та реєстру боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно».

Пунктом 5.1. договору передбачено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань передбачених п.4.1. цього договору (сплатити клієнту 100% визначеної в договорі суми протягом трьох робочих днів після отримання реєстру боржників засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі, та підписання сторонами договору та реєстру боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно»).

Згідно з положеннями ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ТОВ «СОНАТІ», звертаючись до суду з даним позовом не долучив жодних доказів в підтвердження того, що ТОФ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» на виконання умов договору факторингу №25/07 від 25 липня 2023 року сплатила АТ «Ідея Банк» суму визначену договором, а також, що вони набули право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № Z06.00210.003710134 від 01 березня 2018 року.

Долучений витяг (в порядку ч.2 ст.95 ЦПК України) реєстр боржників №1 до договору факторингу від 25.07.2023 №25/07, який підписаний одноособово директором ТОВ «ФК «СОНАТІ» - Н.С. Даніліна, із зазначенням даних про укладений відповідачем кредитний договір, не свідчить про те, що саме за вказаним кредитним договором відбувся перехід права вимоги до позивача. Суд звертає увагу, що долучений витяг не містить підписів уповноважених осіб та печаток первісного кредитора та нового кредитора, а сформований і підписаний лише директором ТОВ «ФК «СОНАТІ».

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «Сонаті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки з сторони позивача не було доведено належними і допустимими доказами факту переходу до них права вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № Z06.00210.003710134 від 01 березня 2018 року, який було укладено з АТ «Ідея Банк», тому рішення Галицького районного суду міста Львова від 25 лютого 2025 року потрібно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 п.п. 3,4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 поніс судові витрати пов`язані із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Галицького районного суду міста Львова від 25 лютого 2025 року, в розмірі 3633 грн, у зв`язку з чим такі судові витрати слід стягнути на його користь з ТОВ «СОНАТІ».

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 141 ч.1; 374 ч.1п.2; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 25 лютого 2025 рокускасувати. Ухвалити нове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Сонаті» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонаті» (ЄДРПОУ 43518172)на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )судові витрати пов`язані з сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривнi 00 копійок.

Постанова суду набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3ст.389 ЦПК України.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк