Справа № 303/4187/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючої судді Курах Л.В.

присяжних: Токарський Ю.Д.,

Бутусов О.Д.,

секретар судового засідання Гейруш Л.М.,

з участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

представника Міністерства оборони України Тіщенко А.В.

розглянувши в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення особи загиблою (померлою),-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить оголосити загиблим свого батька ОСОБА_3 під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в російсько-Українській війні.

В обґрунтування заяви зазначив, що він є сином ОСОБА_3 ..

07.02.2024 року його мати отримала Сповіщення №196 про те, що солдат ОСОБА_3 , мужньо виконуючи військовий обов`язок, зник безвісти 04 лютого 2024 року, внаслідок ворожої атаки FPV-дронами позицій між н.п. Іванівське-Кліщиївка Донецької області.

Заявник зазначив, що задля отримання виплат передбачених законодавством, встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України, оформлення спадщини, вважає, що наявні всі підстави для оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим.

Ухвалою суду від 18 червня 2025 року по справі відкрите провадження. Задоволено клопотання заявника про витребування доказів.

Заінтересована особа Міністерство оборони України 01.07.2025 надало пояснення на заяву, в якій зазначило, що заявник не зазначив інформацію щодо батьків, дружини зниклого безвісти, а рішення у цій справі безпосередньо буде стосуватись їх інтересів також. Оскільки зниклий безвісти не проходив військову службу у Міністерстві оборони України то, відповідно, Міністерство оборони України не володіє інформацією про нього. Вказав, що відсутні безумовні докази, що надаються заявником. Просив залучити до участі у справі, як заінтересованих осіб: за умовою наявності батьків, дружини зниклого безвісти військовослужбовця та військову частину НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 10.07.2025 року залучено до участі у справі заінтересовану особу військову частину НОМЕР_1 .

07.08.2025 року від представника заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 надійшли пояснення, у яких зазначив, що у заяві відсутня мета встановлення відповідного факту. Щодо суті заяви ОСОБА_2 враховуючи наявні дані про обставини зникнення безвісти ОСОБА_3 , заінтересована особа не має підстав і не вважає себе в праві підтримувати або заперечувати проти оголошення судом ОСОБА_3 померлим. Просив ухвалити законне рішення щодо оголошення ОСОБА_3 померлим.

29.08.2025 року від заявника надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 22.09.2025 року клопотання про витребування доказів задоволено.

06.11.2025 року від заявника надійшли письмові пояснення, у яких зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, які з великою вірогідністю вказують на ту обставину, що 04 лютого 2024 року обороняючи позицію між населеними пунктами Іванівське-Кліщіївка Бахмутського району Донецької області військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 помер (загинув) внаслідок ворожого обстрілу вогневої позиції ЯСТРУБ. Дані обставини не були спростовані Міністерством оборони України та військовою частиною НОМЕР_1 на підставі належних та допустимих доказів. Також, серед відомостей, які розміщенні на веб-ресурсі DeepStateMap.Live за посиланням: https://deepstatemap.live/#12/48.5580911/37.9478073. Зробивши аналіз зміни ділянки фронту на напрямком Іванівське-Кліщіївка Донецької області на предмет його перебування під контролем України (зелена зона), в зоні активних бойових дій (сіра зона) та під повною окупацією державою-агресором (червона зона) можна спостерігати, що під повною окупацією ділянка між населеними пунктами Іванівське та ОСОБА_5 (найвірогідніше місце розташування бойової позиції, на якій зник безвісти солдат ОСОБА_4 ) перебуває з 15.11.2024 року, тобто понад 11 місяців на момент розгляду даної справи та відвойована так і не була (копії скрінів ділянки Іванівське-Кліщіївка за відповідні календарні дати з відкритого ресурсу DeepStateMap.Live додаються). Таким чином, дані які містяться на OSINT ресурсі DeepStateMap.Live є відкритими, загальнодоступними та загальновідомими та не потребують окремого доказування. Заявник вважає, що за результатом зібраних в матеріалах справи доказів у суд з великою достовірністю та поза розумним сумнівом може прийти до висновку про визнання 04.02.2024 року загибелі (смерть) військовослужбовця ОСОБА_6 між населеними пунктами Іванівське-Кліщіївка Донецької області під час захисту батьківщини від збройної агресії російської федерації проти України. Адже, підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підстави припускати смерть такої особи.

13.11.2025 року від представника заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про виконання ухвали суду, просив розглянути справи без їхньої участі.

У судове засідання заявник ОСОБА_2 не з`явився, представник заявника у судовому засіданні підтримав заяву, просив задовольнити.

Представник Міністерства оборони України у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Представник Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Заслухавши пояснення представника заявника та заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 14 жовтня 2003 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , батьком якого записаний ОСОБА_3 , а матір`ю ОСОБА_7 .

07.02.2024 року ОСОБА_7 отримала Сповіщення сім`ї №196, яким її було зі скорботою сповіщено про те, що її чоловік, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мужньо виконуючи військовий обов`язок, зник безвісти 04 лютого 2024 року, внаслідок ворожої атаки FPV-дронами позицій між н.п. Іванівське-Кліщиївка Донецької області.

08.02.2024 року ОСОБА_2 звернувся до відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, з заявою про зникнення його батька.

Випискою з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, наданою державним підприємством "Український національний центр розбудови миру" відсутнє підтвердження про перебування військовослужбовця ОСОБА_3 , у полоні від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста.

Згідно акту №38 про фактичне місце проживання від 08.05.2025 року, ОСОБА_3 з часу оповіщення про зникнення та по сьогоднішній день додому не повертався.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2010 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано.

Відповідно до рапорту командира штурмової роти військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_10 від 05.02.2024 року, вбачається, що при огляді позицій на якій востаннє солдат ОСОБА_3 перебував, виявлено, що останній загинув.

Згідно пояснень ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , вбачається, що поблизу населених пунктів Іванівське-Кліщиївка Донецької області внаслідок артилерійського обстрілу їхній позицій із застосуванням FPV-дронів, неможливо було знаходитися на своїх позиціях, кожен із них шукав укриття, ОСОБА_3 не було знайдено.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК України закріплено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята).

За приписами частин першої третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна (стаття 305 ЦПК України). У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку (стаття 306 ЦПК України).

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 роз`яснено, що суду слід звернути увагу на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Суд встановив, що у межах цієї цивільної справи у заявника виникла юридична необхідність у оголошенні померлим його батька ОСОБА_3 ураховуючи ту обставину, що він пропав безвісти за особливих обставин, а саме у зв`язку з воєнними діями.

Конституційний Суд України також зазначав, що зі змісту статті 8 Основного Закону України, заснованих на її приписах юридичних позицій Конституційного Суду України, а також міжнародних актів, у яких викладено розуміння юридичної визначеності, убачається, що принцип верховенства права вимагає від законодавця встановлювати чітке, зрозуміле, однозначне, прогнозоване правове регулювання суспільних відносин для забезпечення стабільного правового становища людини, не допускати довільної відмови від взятих державою на себе зобов`язань, гарантувати належний захист правомірних (легітимних) очікувань особи (абзац дев`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 вересня 2023 року № 7-р(І)/2023).

Особливої ваги принцип правової визначеності набуває у ситуаціях, пов`язаних з оголошенням фізичної особи померлою, оскільки непевність юридичного статусу особи, про яку тривалий час немає відомостей, а її зникнення відбулося за особливих обставин, що дають обґрунтовані підстави вважати її померлою, погорджує юридичну невизначеність для інших суб`єктів цивільних правовідносин, права та законні інтереси яких тісно пов`язані зі зниклою особою. Водночас принцип правової визначеності перебуватиме під загрозою у випадку передчасного, немотивованого й безпідставного оголошення фізичної особи померлою, адже поява такої особи спричинить низку складно прогнозованих наслідків юридичного характеру як для особи, яку у судовому порядку було оголошено померлою, так і для інших осіб, які набули певні права особи, оголошеної померлою.

Інститут оголошення фізичної особи померлою головним чином унормовано статтями 46 48 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною другою цієї статті ЦК України визначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина третя статті 46 ЦК України).

Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини (частини перша та друга статті 47 ЦК України).

Якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника (частини перша та друга статті 48 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність (пункти 38 40 постанова від 11 грудня 2024року, справа №755/11021/22).

У цьому рішенні Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге); відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні; приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким (пункти 45, 49, 50).

Таким чином, шестимісячний темпоральний проміжок для оголошення у судовому порядку фізичної особи померлою слід визначати беручи за основу момент закінчення воєнних дій або збройного конфлікту.

Воєнний стан це особливий правовий режим,що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади,військовому командуванню,військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та праві законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття1Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII).

Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про оборону» від 6 грудня 1991 року №1932-XII воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних (бойових) дій визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» від 21 червня 2018 року № 2469-VIII збройний конфлікт збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт).

Як було зазначено, визначення темпорального проміжку для оголошення у судовому порядку фізичної особи померлою слід необхідно здійснювати з урахуванням закінчення воєнних дій або збройного конфлікту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року (справа №755/11021/22) щодо цього зазначила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України (пункт 78). Стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи (пункт 80). Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість (пункт 81). Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Наказ № 309) (пункт 82). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території (пункт 83). Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України (пункт 84).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року (справа №755/11021/22) наголосила, що Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності (пункт 85). Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси (пункт 92). Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди (пункт94). Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України (пункт 95).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Суд, застосував відповідні норми права, оцінив наявні в справі докази, зіставив обставини справи із правилами, зазначеними в застосованих нормах права, дійшов таких висновків.

Заявник звернувся до суду із заявою про оголошення померлим свого батька ОСОБА_3 , який зник безвісти 04 лютого 2024 року внаслідок його безпосередньої участі в бойових діях під час виконання бойового завдання з відсічі збройної агресії російської федерації проти України, між населеними пунктами Іванівське-Кліщиївка Донецької області.

Тобто підставою для оголошення батька померлим заявник зазначає обставини, що дозволяють припускати смерть ОСОБА_3 внаслідок поранення або смерті під час виконання бойового завдання.

Надані суду докази переконливо свідчать, що ОСОБА_3 зник безвісти 04 лютого 2024 року за обставин, що дозволяють з високим ступенем вірогідності припускати його загибель.

Оголошення батька заявника померлим пов`язується з виникненням у нього права отримати грошову компенсацію, що виплачується сім`ям загиблих військовослужбовців.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 Іванівське Бахмутського району Донецької області відображається така інформація: 24.02.2022 року дата початку активних бойових дій, а села Кліщіївка Бахмутського району Донецької області, в Переліку території активних бойових дій відображається така інформація: 24.02.2022 року дата початку активних бойових дій, 23.01.2023 року дата завершення активних бойових дій.

Суд зауважує, із 20 березня 2025 року набрав чинності наказ Міністерства розвитку громадян та територій України від 28 лютого 2025року №376, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786, далі також Наказ №376).

Згідно з Наказом №376 щодо села Іванівське Бахмутського району Донецької області, в Переліку території активних бойових дій відображається така інформація: 19.02.2025 року дата початку активних бойових дій, а села Кліщіївка Бахмутського району Донецької області, в Переліку території активних бойових дій відображається така інформація: 24.01.2023 року дата початку активних бойових дій, 17.09.2023 року дата завершення активних бойових дій.

Тож, зважаючи на наведені висновки Великої Палати Верховного Суду, суд використовує відповідні переліки для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на території України, на якій зник безвісти ОСОБА_3 ..

Судом установлено, що ОСОБА_3 зник безвісти за обставин, що дають підстави з великою вірогідністю припустити його загибель у зв`язку з воєнними діями, що у відповідності до норм частини другої статті 46 ЦК України є підставою оголошення фізичної особи померлим.

Аналіз наданих заявником доказів, а також доказів, отриманих у ході судового розгляду справи, дозволяє суду з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, про оголошення померлою якої розглядається справа.

Враховуючи вищенаведене, суд встановив, що з урахуванням обставин, за яких зник безвісти ОСОБА_3 , та які дозволяють з високою вірогідністю припускати факт його загибелі, що настала під час здійснення захисту Батьківщини, зважаючи, що сплинув шестимісячний строк від дня закінчення активних бойових дій на території ймовірної його загибелі, а пошуки зниклого не призвели до позитивного результату.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи загиблою (померлою) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Водночас, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою (частина перша статті 48 ЦК України).

Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 293, 215, 318, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Уточнену заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення особи загиблою (померлою) задовольнити.

Оголосити військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загиблим днем ІНФОРМАЦІЯ_5 між населеними пунктами Іванівське - Кліщиївка Донецької області внаслідок його безпосередньої участі в бойових діях під час виконання бойового завдання з відсічі збройної агресії російської федерації проти України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Представник заявника: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Заінтересовані особи:

Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м.Київ, );

Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Головуюча Л.В.Курах

Присяжні Ю.Д. Токарський

О.Д. Бутусов