Дата документу 28.10.2025Справа № 554/4881/25
Провадження № 2/554/2979/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: головуючого - судді Бугрія В.М., при секретарі Мазніченко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, в якому просив визначити розмір аліментів що підлягають стягненню, на підставі судового наказу від 27.01.2025 року, винесеного суддею Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави Материнко М.О., з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді 16,5% частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу вказаному в судовому наказі та стягнути правову допомогу у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі судового наказу від 27.01.2025 року, винесеного суддею Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави Материнко М.О., з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.06.2024 року до досягнення дитиною повноліття.

До даного часу відповідачка, з судовим наказом щодо примусового виконання останнього не звернулась. Позивач відкривши відповідний рахунок на ім`я неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , добровільно здійснює перерахування коштів на утримання дитини.

З часу розірвання шлюбу з відповідачкою у позивача з`явилась нова родина, в якій народились двоє дітей.

З початку 2025 року ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_3 почали проживати окремо, вести окремий побут та бюджет.

25.03.2025 року з ОСОБА_1 , судовим наказом що винесений суддею Полтавського районного суду Полтавської області Путря О.Г, стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно платника аліментів , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.03.2025 року до досягнення дітьми повноліття.

Позивач вважає, що вище зазначені факти свідчать про зміну сімейного та фінансового стану позивача. З часу винесення вищезазначених судових наказів з ОСОБА_7 почали утримувати аліменти які складають 55% заробітку (всього доходу), що перевищує встановлену законом частку.

На його утриманні перебувають три неповнолітні дитини, в нього змінився сімейний стан і він вимушений звернутися до суду з проханням зменшити розмір аліментів.

Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Позивач подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд даної справи за його відсутності, позов просив задовольнити.

Відповідачу ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, дійшов висновку, що вимоги за позовною заявою підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що на підставі судового наказу від 27.01.2025 року, винесеного суддею Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави Материнко М.О., з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.06.2024 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6).

25.03.2025 року з ОСОБА_1 судовим наказом, що винесений суддею Полтавського районного суду Полтавської області Путря О.Г, стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно платника аліментів , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.03.2025 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.7).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, конструкція зазначеної статті 192 СК України визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22).

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На сьогоднішній час матеріальний стан відповідача не дозволяє сплачувати аліменти в повному розмірі, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог частково та зменшення розміру аліментів, у вигляді 20% частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначений розмір аліментів буде відповідати потребам дитини, критеріям виваженості, розумності та справедливості.

Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що відповідачем у встановленому законом порядку та строк були надані документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: договір №308 про надання правничої допомоги від 31.03.2025 року, додаток до договору №308 від 31.03.2025 про розрахунок послуг; ордер; свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом справи у розмірі 1250 грн.

З урахуванням наведених критеріїв, оскільки звернення позивача до суду не є наслідком протиправних дій відповідачки, її поведінки чи відмови від досудового врегулювання спору, судові витрати у виді сплаченого судового збору у сумі 1211,20 гривень суд залишає за позивачем.

Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 на утримання дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді 20% з усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу вказаному в судовому наказі.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 правову допомогу у розмірі 1250 грн.

Судові витрати, понесені позивачем, у вигляді сплати судового збору у сумі 1211,20 гривень, сплаченого за подання до суду позовної заяви, залишити за ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М.Бугрій