Справа № 202/1379/25
Провадження № 2/202/2221/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., представника відповідача Бурби Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулося з позовом, в якому зазначає, що 17.12.2019 між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0667, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (УДБО), розміщений на офіційному вебсайті банку: https://creditdnepr.com.ua/, та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір.

Відповідно до кредитного договору банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором.

Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку.

Відповідно до умов кредитного договору цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом.

Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.

28 березня 2024 року згідно з умовами договору факторингу № 28/03/24 АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступило на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором № 0667 від 17.12.2019 року.

Згідно з договором факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») становить 18 144,23 грн, із яких: заборгованість за кредитом 10 375,48 грн, заборгованість за процентами 42,35 грн, заборгованість по комісії 7726,40 грн.

За цих підстав ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0667 від 17.12.2019 у розмірі 18 144,23 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 18 березня 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У встановлений строк відзив на позов відповідачем не був поданий.

Водночас до початку розгляду справи по суті відповідачем та його представником була подана заява про застосування позовної давності, яка обґрунтована тим, що кредитний договір укладений 17 грудня 2019 року на строк до 17 грудня 2021 року, а позивач, уклавши 28 березня 2024 року договір факторингу, звернувся з вимогою про повернення боргу лише 03 січня 2025 року.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в своєму позові просив проводити розгляд справи без його участі.

Представник відповідача адвокат Бурба Ю.М. у судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити задоволенні позову повністю.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Судом установлено, що 17 грудня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0667, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби в розмірі 25 000 грн на строк 24 місяці, кінцева дата повернення кредиту 17 грудня 2021 року.

Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 17.12.2019 до 16.07.2020 5% від суми кредиту, з 17.07.2020 до 16.01.2021 4% від суми кредиту, з 17.01.2021 по 16.07.2021 3% від суми кредиту, з 17.07.2021 до 17.12.2021 1,95% від суми кредиту.

Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість 56,0% річних.

Згідно з п. 2.1 Договору платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів.

В розділі 4 договору зазначений графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором, де щомісячні платежі визначені з 17.12.2019 до 17.12.2021. Також визначена щомісячна сума платежу за кредитом, яка складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом та платежів за додаткові та супутні послуги (за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту, інші послуги банку).

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 27.03.2024 загальна сума заборгованості становить 18 144 грн 23 коп. та складається з простроченого кредиту 10 375,48 грн, залишку прострочених відсотків 42,35 грн, залишку прострочених комісій 7726 грн 40 коп.

28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» і ТОВ «Цикл Фінанс» був укладений договір факторингу № 28/03/24, відповідно до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено ТОВ «Цикл Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 0667 від 17 грудня 2019 року, укладеним із ОСОБА_1 .

При вирішенні спору між сторонами суд виходить із того, що відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина 2 статті 512 ЦК України).

Статтею 514 ЦК України визначено, щодо до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд вважає доведеним, що відповідач, уклавши 17.12.2019 року з АТ «Банк Кредит Дніпро» кредитний договір № 0667 та отримавши на підставі цього договору кредитні кошти, що ним не заперечується, свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконав. Розмір боргу за кредитом перед позивачем як правонаступником кредитора становить 10 375 грн 48 коп. Доказів на спростування цієї заборгованості відповідач не надав.

Отже, позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовом у частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Суд виходить із того, що статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом із тим, згідно з пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин на території України відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Поряд із цим, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який неодноразово продовжений і триває.

Після цього Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

04 вересня 2025 року набув чинності закон № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким виключено норму, що зупиняла строки на час воєнного стану.

Отже, перебіг строків позовної даності зупинився 02.04.2020 і поновлений 04.09.2025.

У даному випадку кредитний договір укладений відповідачем 17.12.2019, кредит надано до 17.12.2021, позивач із дійсним позовом звернувся до суду 08.02.2025 року.

Таким чином трирічний строк позовної давності позивачем не пропущений.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 10 375 грн 48 коп підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у сумі 42,35 грн та комісії в розмірі 7726,40 грн, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Суд керується тим, що відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) також зазначається, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема, за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

У цій постанові (пункт 6.36) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 13 грудня 2018 року в справі № 913/11/18, відповідного до якого у разі погодження сторонами іншої домовленості, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом другим частини першої статті 1048 ЦК України, допускається нарахування банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за користування кредитом. Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за користування кредитом можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.

Отже, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Наведені висновки щодо застосування норм права підлягають застосовуванню і до спірних правовідносин.

Як було зазначено вище, кредит надавався відповідачу на строк з 17.12.2019 до 17.12.2021.

Матеріали справи не містять належних даних та доказів погодження сплати процентів за користування кредитом та комісії після закінчення строку кредитного договору.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим самим же позивачем, станом на 22.05.2020 заборгованість за відсотками у відповідача була відсутня.

Після цього 18.04.2022 відповідачу нараховані відсотки в сумі 14,73 грн, 29.04.2022 в сумі 12,89 грн, 17.05.2022 в сумі 14,73 грн, а всього 42,35 грн, тобто вже після закінчення строку кредитування.

Вимог про стягнення з відповідача процентів на підставі частини 2 статті 625 ЦК України позивачем заявлено не було.

Крім того, заборгованість за комісією, яку просить стягнути позивач у сумі 7726,40 грн, також нарахована відповідачу після закінчення строку кредитування, а саме за період з 18.02.2022 до 18.05.2023.

При цьому суд звертає увагу, що позивач у своєму позові взагалі не зазначив переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надавалися відповідачу у вказаний період і за які йому нарахована зазначена комісія.

Отже, підстави для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та комісії відсутні та в цій частині позову ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» слід відмовити.

При розподілі судових витрат суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати.

Відповідно до статті ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Позивачем у зв`язку з поданням цього позову були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,20 грн.

Крім того, в своєму позові позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 02.01.2025, укладеного з адвокатом Дорошенко М.А., копію акта про підтвердження надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 27.01.2025, згідно з яким правнича допомога полягала у наданні консультації, складанні позовної заяви та формуванні додатків до неї, та становить 6000 грн, а також копію платіжного документа про оплату послуг адвоката.

Суд вважає, що витрати в такому розмірі повною мірою відповідають критеріям, визначеним статтею 137 ЦПК України, є розумними, співмірними зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг.

Отже, оскільки позов ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» задоволено частково, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог (57,18%) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1385,13 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3430,80 грн.

Керуючись ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 0667 від 17 грудня 2019 в розмірі 10 375 (десять тисяч триста сімдесят п`ять) грн. 48 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1385 (одна тисяча триста вісімдесят п`ять) грн. 13 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3430 (три тисячі чотириста тридцять) грн. 80 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко