Справа № 346/6477/21
Провадження № 22-ц/4808/1597/25
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої (судді-доповідача) Пнівчук О. В.,

суддів: Бойчука І. В., Девляшевського В. А.,

з участю секретаря Кузнєцова В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Майстренко Людмила Олегівна, на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 17 вересня 2024 року, у складі судді Калинюка О.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Поляк П. П., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13 лютого 2023 року позов задоволено.

Визнано недійсними:

- договір дарування 2/3 (двох третіх) частки будинку (так в назві договору) загальною площею 169 кв.м., житловою площею 76 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 09 вересня 2016 року між дарувальником ОСОБА_2 , та обдарованим ОСОБА_3 , та посвідчений 09 вересня 2016 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Яцком П. П., зареєстрований за №3355;

- договір дарування земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, під кадастровим № :06:001:0107, яка розташована за вищевказаною адресою, укладений 09 вересня 2016 року між дарувальником ОСОБА_2 , та обдарованим ОСОБА_3 , та посвідчений 09 вересня 2016 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Яцком П. П., зареєстрований за №3356.

Не погодившись із заочним рішенням, ОСОБА_3 , в інтересах якого діяла адвокат Прозорова О. М., 09 січня 2024 року подав заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 04 квітня 2024 року повернута ОСОБА_3 , на підставі пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України, оскільки заява підписана особою, яка не мала права її підписувати.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2024 року заяву, повторно подану 15 квітня 2024 року адвокатом Прозоровою О. М. в інтересах ОСОБА_3 , про перегляд заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 лютого 2023 року залишено без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 липня 2024 року ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 17 вересня 2024 року заяву адвоката Прозорової О. М. задоволено, заочне рішення скасоване та призначено справу до судового розгляду в загальному порядку.

Представник правонаступника ОСОБА_2 ОСОБА_1 адвокат Майстренко Л.О. подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду.

Зазначає, що станом на 17 вересня 2024 року, постановлення оскаржуваної ухвали, ОСОБА_1 не була залучена до участі в справі й не була повідомлена про розгляд справи, хоча цією ухвалою вирішувалося питання про її права та обов`язки як правонаступника померлого позивача ОСОБА_2 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 14 жовтня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України, тобто у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 29 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 липня 2024 року скасовано повністю.

Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 26 березня 2025 року задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Поляк П. П. та скасував ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 14 жовтня 2024 року про закриття провадження в справі та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

23 травня 2025 року Коломийський міськрайонний суд постановив ухвалу про заміну позивача у справі ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його правонаступницю ОСОБА_1 .

У липні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Майстренко Л. О. подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення в частині вимог її касаційної скарги про залишення в силі ухвали Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року про залишення без розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Додатковою постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду заяву ОСОБА_1 задоволено. Ухвалено додаткове судове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів дарування нерухомого майна, яким доповнено абзац другий резолютивної частини постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року реченням такого змісту: «ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2024 року залишити в силі».

Таким чином, стороні позивача стало відомо про те, що ухвала Коломийського міськрайонного суду від 17 вересня 2024 року підлягає скасуванню в апеляційному порядку, оскільки немає правових підстав для скасування заочного рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2023 року. Верховним Судом залишено в силі ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року про залишення без розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Зазначає, що відповідач намагався двома заявами ініціювати перегляд заочного рішення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.

Першу заяву, подану 09 січня 2024 року, ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 04 квітня 2024 року повернуто на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, і відповідачем не оскаржувалась.

Другу заяву, подану 12 квітня 2024 року ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

Постановою Верховного Суду від 29 січня 2025 року та додатковою постановою від 17 вересня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 липня 2024 року скасовано повністю, ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року залишено в силі.

Отже заява від 12 квітня 2024 року, подана адвокатом Прозоровою О.М. в інтересах відповідача про перегляд заочного рішення подана з пропуском передбаченого законом строку без поважних причин, ухвалою суду першої інстанції залишена без розгляду, і не може бути розглянута судом по суті повторно.

В силу формальних обставин та хаотичного руху справи між судами різних інстанції із липня 2024 року і до листопада 2024 (відкриття Верховним Судом касаційного провадження у справі), станом на 17 вересня 2024 року Коломийський міськрайонний суд був змушений виконати оскаржену ОСОБА_1 постанову апеляційного суду і повторно розглянути заяву відповідача про скасування заочного рішення, ухвалою суду заяву задовольнив, заочне рішення скасував і призначив справу до судового розгляду.

Вважає, що ухвала від 17 вересня 2024 року не може зберігати свою чинність, адже вона не має правової підстави, оскільки Верховним Судом залишена в силі ухвала Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року про залишення без розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 листопада 2024 року у справі №757/47946/19 констатувала, що з урахуванням основних засад судочинства й необхідності забезпечення права на апеляційний перегляд будь-яка ухвала суду першої інстанції підлягає апеляційному оскарженню або самостійно, або разом із рішенням суду по суті спору.

Вказує, що задля дотримання в справі принципу верховенства права, складовою якого є правова визначеність у контексті дотримання принципу res judicata, вона має право на оскарження в апеляційному порядку ухвали Коломийського міськрайонного суду від 17 вересня 2024 року, оскільки вона не має можливості ефективно відновити свої права без оскарження цієї ухвали в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Вважає, що станом на 17 вересня 2024 року суд першої інстанції формально виконував постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 липня 2024 року, проте ця постанова скасована Верховним Судом як незаконна та необґрунтована, а ухвала суду першої інстанції від 23 квітня 2024 року залишена в силі та є судовим рішенням обов`язковим до виконання.

Внаслідок цього оскаржувана ухвала суду від 17 вересня 2024 року підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

Просить скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 17 вересня 2024 року та повернути відповідачу ОСОБА_3 заяву про перегляд заочного рішення Коломийського міськрайоонго суду від 13 лютого 2023 року, подану 12 квітня 2024 року адвокатом Прозоровою О.М. в інтересах відповідача.

ОСОБА_3 правом на подачу відзиву не скористався, подав заяву про розгляд справи без його участі та участі представника. Проти апеляційних вимог заперечив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Майстренко Л. О. в режимі відео конференції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Майстренко Л. О., перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 13 лютого 2023 року задоволено позов ОСОБА_2 , визнано недійсними: договори дарування 2/3 (двох третіх) частки будинку та земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, під кадастровим № :06:001:0107, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , укладені 09 вересня 2016 року між дарувальником ОСОБА_2 , та обдарованим ОСОБА_3 , які посвідчені 09 вересня 2016 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Яцком П. П., зареєстровані за №3355; та за №3356

Не погодившись із заочним рішенням, відповідач ОСОБА_3 , в інтересах якого діяла адвокат Прозорова О. М., 09 січня 2024 року подав заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 04 квітня 2024 року повернута ОСОБА_3 , на підставі пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України, оскільки заява підписана особою, яка не мала права її підписувати.

15 квітня 2024 року адвокат Прозорова О. М. в інтересах ОСОБА_3 повторно подала заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року залишена без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою суду, представник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 липня 2024 року ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 17 вересня 2024 року заяву адвоката Прозорової О. М. задоволено, заочне рішення скасоване та призначено справу до судового розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 14 жовтня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_2 .

Разом з тим, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 липня 2024 року, якою справу повернуто в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Водночас ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 14 жовтня 2024 року про закриття провадження в справі.

Постановою Верховного Суду від 29 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 липня 2024 року скасовано.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 березня 2025 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 14 жовтня 2024 року про закриття провадження в справі та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За заявою ОСОБА_1 додатковою постановою Верховного Суду від 17 вересня 2025 року ухвалено додаткове судове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, яким доповнено абзац другий резолютивної частини постанови Верховного Суду від 29 січня 2025 року реченням наступного змісту: «ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року залишити в силі».

Таким чином ухвала Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року є чинною, а тому підстави для перегляду заочного рішення відсутні.

Разом з тим, судом першої інстанції на виконання постанови апеляційного суду від 4 липня 2024 року (скасованої Верховним судом 29 січня 2025 року) 17 вересня 2024 року постановлено ухвалу якою задоволено заяву представника ОСОБА_3 , скасовано заочне рішення суду та призначено справу до судового розгляду.

Представник ОСОБА_1 ставить питання про скасування зазначеної ухвали в апеляційному порядку.

Відповідно до положень ч.2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Перелік ухвал суду, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, визначений ч.1 ст. 353 ЦПК України, згідно якої ухвала суду про скасування заочного рішення до цього переліку не належить.

Верховним Судом неодноразово досліджувалося питання стосовно можливості апеляційного оскарження окремо від рішення суду ухвал суду які не зазначені в переліку таких ухвал у ч.1 ст. 353 ЦПК України.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.11.2024 року в справі № 757/47946/19-ц (п.п.25, 26, 28-30) дійшла висновку, що ухвала суду, яка не зазначена у переліку ухвал, викладеному в частині першій статті 353 ЦПК України (статті 255 ГПК України), може бути оскаржена окремо від рішення суду, якщо цього вимагає забезпечення права особи на судовий захист. ( п.25)

З урахуванням основних засад судочинства й необхідності забезпечення права на апеляційний перегляд будь-яка ухвала суду першої інстанції підлягає апеляційному оскарженню або самостійно, або разом із рішенням суду по суті спору.(п.26)

Перелік ухвал, на які апеляційна скарга може бути подана окремо від рішення суду, наведений у частині першій статті 353 ЦПК України (статті 255 ГПК України). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що законодавець цілеспрямовано обмежив коло процесуальних питань, результат вирішення яких - ухвали суду - підлягають самостійному апеляційному оскарженню, з огляду на пріоритетність вирішення тих чи інших процесуальних питань. Надання учасникам судового процесу права на апеляційне оскарження всіх ухвал суду першої інстанції окремо від рішення суду незалежно від їх процесуальної суті і значення стало б передумовою для зловживання учасниками справи процесуальними правами та безпідставного затягування розгляду справи, що не відповідало б основним завданням судочинства.

Водночас, на переконання Великої Палати Верховного Суду, наведений у частині першій статті 353 ЦПК України (статті 255 ГПК України) перелік судових рішень не є вичерпним: ухвала, зазначена в цій нормі процесуального права, безумовно може бути оскаржена в апеляційному порядку; за відсутності ухвали в зазначеному переліку встановленню та оцінці судом підлягає те, чи перешкоджає ця ухвала подальшому провадженню в справі та/або чи може вона бути оскаржена разом із рішенням суду (тобто чи є в особи, яка подає апеляційну скаргу, можливість поновити свої права в інший спосіб).

Тлумачення частини другої статті 352 ЦПК України (статті 254 ГПК України), за яким ухвали підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду лише в разі їх зазначення в переліку, наведеному в частині першій статті 353 ЦПК України (статті 255 ГПК України), є звужувальним; таким, що не враховує випадки, за яких ухвали постановлені вже після ухвалення рішення суду по суті спору або особа з інших причин не має можливості відновити свої права без оскарження ухвали місцевого суду в апеляційному порядку.

У справі, що переглядається судом першої інстанції здійснюється перегляд заочного рішення на підставі заяви представника відповідача, яка судом залишена без розгляду та за результатами касаційного перегляду така ухвала суду залишена без змін та є обов`язковою для виконання.

Зважаючи на обставини, які зумовлені часом перегляду ухвалених судових рішень в апеляційному та касаційному порядку у даній справі залишається чинною ухвала місцевого суду про скасування заочного рішення, яка прийнята на виконання (скасованої пізніше) постанови апеляційного суду.

З огляду на зазначене та беручи до уваги обов`язковість судових рішень, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування ухвали Коломийського міськрайонного суду від 17 вересня 2024 року про скасування заочного рішення, оскільки ОСОБА_1 позбавлена можливості ефективно відновити свої процесуальні права в інший спосіб.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в частині вимог про повернення відповідачу ОСОБА_3 заяви про перегляд заочного рішення, оскільки зазначене питання вирішено судом першої інстанції в ухвалі суду від 23 квітня 2024 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення, яка не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Майстренко Людмила Олегівна задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 17 вересня 2024 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2025 року.

Головуюча О. В. Пнівчук

Судді: І. В. Бойчук

В. А. Девляшевський