Справа № 478/625/25 Провадження № 2/478/309/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року. смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

за участі секретаря Крюкової О.М..,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємтства «Агрофірма Шевченко», про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції сторін

29.05.2025 року представник позивача адвокат Коваленко П.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою до ПСП «Агрофірма Шевченко», про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, якою просить суд ухвалити рішення про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 24.12.2010 року, кадастровий № :01:000:0004, площею 8,49 га, укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПСП « Агрофірма Шевченко » строком на 49,5 років, зареєстрований у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель, вчинено запис від 24.12.2010 року за № 21 та стягнути з відповідача ПСП « Агрофірма Шевченко » на користь позивача ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 2271,19 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 8,49 га, кадастровий № :01:000:0004, ( Червонознамянської ) Шевченківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії МК № 089698. 24.12.2010 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПСП « Агрофірма Шевченко » був укладений договір оренди земельної ділянки, кадастровий № :01:000:0004, площею 8,49 га, зареєстрований у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2010 року за № 21. Спірний договір оренди землі позивач особисто не підписувала, не мала вільного волевиявлення на його укладання. Повноважень або доручень на підписання та вчинення реєстраційних дій зазначеного договору оренди іншій особі позивач також не надавала. Вважає, що оскільки свого волевиявлення на укладання спірного договору оренди землі позивач не надавала, було порушено її право як власника земельної ділянки на володіння та розпорядження її майном. Посилаючись на викладене просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 24.12.2010 року, кадастровий № :01:000:0004, площею 8,49 га, укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПСП « Агрофірма Шевченко » строком на 49,5 років, зареєстрований у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель, вчинено запис від 24.12.2010 року за № 21 .

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 29.05.2025 року визначено суддю Іщенко Х.В.

Ухвалою судді від 03.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі .

Ухвалою суду від 03.07.2025 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

24.09.2025 року справа була повернута до суду з висновком експертної установи за № СЕ-19/115-25/12860-ПЧ від 22.08.2025 року.

Ухвалою суду від 26 вересня 2025 року відновлено провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємтства «Агрофірма Шевченко», про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити посилаючись на викладені в ньому мотиви. Позивач в судовому засіданні підтвердила, що дійсно під час укладання спірного договору оренди землі відповідач ПСП « Агрофірма Шевченко » вона договір оренди землі від 24.12.2010 року під час його укладання з відповідачем в пункті 43 договору в кінці даного пункту після напису « за сорок дев`ять год пай одержала » не підписувала, також вона видатковий касовий ордер від 07.05.2010 року , де в графі підстава зазначено « в счет пая на 49 лет » від відповідача ПСП « Агрофірма Шевченко » отримала 40000 грн. , про що в графі підпис одержувача стоїть не її підпис.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та відпови в задоволенні позовних вимог позивача Подала до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України , в якому просила суд відмовити в задоволенні позову позивача у зв`язку з його необґрунтованістю. В обґрунтування відзиву зазначила, що під час укладання спірного договору від 24.12.2010 року , укладеного між ОСОБА_1 та ПСП « Агрофірма Шевченко » , сторонами були узгоджені всі істотні умови довору, а також умови щодо сплати орендної плати наперед, про що позивачем ОСОБА_1 у пункті 43 договору в кінці даного пункту після напису « за сорок дев`ять год пай одержала », стоїть підпис позивача ОСОБА_1 , що підтверджується видатковим касовим ордером від 07.05.2010 року , де в графі підстава зазначено « в счет пая на 49 лет » від відповідача ПСП « Агрофірма Шевченко » отримала 40000 грн. , про що в графі підпис одержувача стоїть підпис позивача ОСОБА_1 , що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/115-25/12860-ПЧ від 22.08.2025 року. Позивачем ОСОБА_1 не надано до суду доказів , що вона до відповідача ПСП « Агрофірма Шевченко » письмово зверталася для укладання додаткової угоди про зміну розміру орендної плати щодо перерахунку орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі за 2020-2024 роки. Таким чином вважають укладений договір від 24.12.2010 року дійсним та який виконається належним чином. На підставі викладеного просили в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд вислухавши доводи позивача та представника , об`єктивно оцінивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача та заперечення відповідача, об`єктивно дослідивши письмові докази, які мають юридичне значення для вирішення справи та розгляду справи по суті, враховуючи вимоги статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, визначеним законом, який вирішить його спір щодо прав та обов`язків. У зв`язку з чим суд вважає, що спір необхідно вирішити з врахуванням тих доказів які маються в матеріалах справи і які були долучені стронами по справі до матеріалів справи під час судового розгляду. Враховуючи принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, об`єктивно оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку в їх сукупності, суд вважає що в матеріалах справи достатньо доказаів про права та взаємовідносини сторін , у зв`язку з чим в задоволенні позову позивача слід відмовити , виховуючи наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, та підтверджено документально, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 8,49 га, кадастровий № :01:000:0004, розташованої на території ( Червонознамянської) Шевченківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії МК № 089698.

24.12.2010 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПСП « Агрофірма Шевченко » був укладений договір оренди на земельну ділянку, кадастровий № :01:000:0004, площею 8,49 га, строком на 49,5 років, зареєстрований у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2010 року за № 21.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі « Плахтєєва та Плахтєєв проти України « у заяві № 20247/03 від 12.03.2009 року, Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантоване кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України, ч. 2 ст. 1 Земельного кодексу України право власності на землю гарантується. Це право набува/ться і реалізується громадянами, юридичними особами та дер Відповідно до вимог ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства -Земельного кодексу України (далі ЗК України),Законом України «Про оренду землі».

Частиною 4 статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно достатті 1 Закону України «Про оренду землі»оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в поряду, передбаченихЗК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно достатті 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтями 16 Закону «Про оренду землі»оренда земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно іззакономвправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановленістаттею 215 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом частини першої статті 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у ст. ст. 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

Згідно ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1ст. 627 ЦК Україниі відповідно дост. 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1ст. 638 ЦК України).

З урахуванням приписів статті 203 ЦК України правочином є поєднання внутрішньої волі та волевиявлення сторін і воля учасників правочину полягає в їх обопільній, добровільній, усвідомленій згоді спільно досягти певної законної мети (набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки) шляхом прийняття на себе певних прав і обов`язків.

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Таким чином, підставою для визнання недійсним договору за частиною першою статті 215 ЦК Україниможе бути встановлений судом дефект такого елемента правочину, як воля його учасника (учасників) - відсутність волі на укладення правочину або невідповідність волі та волевиявлення учасника (учасників) в момент вчинення правочину.

В правовій позиції, висловленій в постанові від 18.12.2013 року № 6-127цс13, Верховний Суд України зазначив, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Виключне право на підписання договору оренди землі належить лише власнику землі або уповноваженій ним у встановленому законом порядку особі, а підписання договору іншою, не уповноваженою власником землі особою свідчить про порушення законних прав орендодавця під час укладення та підписання договору оренди.

Доводи позивача та її представника про те, що вона данний договір оренди не укладала та не підписувала, суд відхиляє, виходячи з наступного.

Оскільки для вирішення питання щодо ідентичності підпису ОСОБА_1 в спірному договорі оренди землі від імені позивача необхідні спеціальні знання, ухвалою суду від 03.07.2025 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, на вирішення якої поставлено питання: чи виконанні рукописні тексти (рукописні записи) у договорі оренди земельної ділянки від 24.12.2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПСП «Агрофірма Шевченко» на 49,5 років на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0004, площею 8,49 га., який складений сторонами та пройшов державну реєстрацію 24.12.2010 року в графі орендодавець ОСОБА_1 чи іншою особою та в п. 43 договору в кінці пункту написано " За сорок дев`ять год пай одержала " і стоїть підпис, написано і підписано ОСОБА_1 чи іншою особою ? Чи виконано підпис ОСОБА_1 в графі підпис одержувача в видаткововому касовому ордері (типової форми № КО-2) від 07.05.2010 року, виданого ПСП «Агрофірма Шевченко», про виплату орендної плати ОСОБА_1 за договором оренди в рахунок пая на 49 років у розмірі 40000 грн. , чи іншою особою?

У наданому на виконання ухвали суду висновку експерта № СЕ-19/115-25/12860-ПЧ від 22.08.2025 року експертом категорично зазначено, що підписи на останій сторінці договору оренди земельної ділянки від 24.10.2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПСП «Агрофірма Шевченко» на 49,5 років на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0004, площею 8,49 га. після напису: "За сорок дев`ять год пай одержала" та у графі: "Орендодавець" виконані ОСОБА_1 . Підпис в графі "Підпис одержувача" в видатковому касовому ордері (типової форми № КО-2) від 07.05.2010 року, виданого ПСП «Агрофірма Шевченко», про виплату орендної плати ОСОБА_1 за договором оренди в рахунок пая на 49 років у розмірі 40000 грн. виконаний ОСОБА_1 . Вказаний висновок експерта зроблено не у вірогідній, а в категоричній формі. Експертом чітко дана відповідь на питання ким виконаний підпис у договорі оренди землі.

Отже в судовому засіданні встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 24.12.2010 року, кадастровий № :01:000:0004, площею 8,49 га, укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПСП « Агрофірма Шевченко » строком на 49,5 років, зареєстрований у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель, вчинено запис від 24.12.2010 року за № 21 в графі «Орендодавець» підписаний особисто позивачем, доказів протилежного суду не надано.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). З урахуванням вище означеного, суд не визнає обставину, що підпис від імені орендодавця в договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0004 від 24.10.2010 року площею 8,49 га укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПСП « Агрофірма Шевченко » строком на 49,5 років, виконаний не ОСОБА_1 та приходить до висновку, що факт підписання позивачем ОСОБА_1 вказаного спірного договору оренди землі не спростовано в судовому засіданні.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Позивачем не доведено в судовому засіданні обґрунтованості її позовних вимог. Суду не надано переконливих доказів фальсифікації підпису позивача у договорі оренди від 24.10.2010 року, тому позовні вимоги, щодо визнання вказаного спірного договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0004 від 24.10.2010 року площею 8,49 га укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПСП « Агрофірма Шевченко » строком на 49,5 років, недійсним задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем за оплату судового збору та проведення судової експертизи, слід покласти на позивача ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

Ухвалив :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПСП " Агрофірма Шевченко " про визнання договору оренди землі з кадастровим номером :01:000:0004 від 24.10.2010 року площею 8,49 га укладений між ОСОБА_1 та ПСП « Агрофірма Шевченко » строком на 49,5 років недійсним , відмовити повністю.

Судові витрати понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору та проведення судової експертизи слід залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Сторони по справі :

Позивач : ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач : ПСП « Агрофірма Шевченко », юридична адреса: 56052, Миколаївська область,, Баштанський район, с. ( Червона Знам`янка ) Шевченкове, вул. Пігарьова, 27, .

Повне судове рішення складено 06.11.2025 року.

Суддя Х.В. Іщенко