Справа № 365/698/25
Номер провадження: 2/365/443/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 листопада 2025 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Солдатової Т.М.

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2025 року (через систему «Електронний суд») позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» через свого уповноваженого представника адвоката Усенка М.І., звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2765632 від 10.08.2020 в загальному розмірі 22960 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Крім того, до позовної заяви додано клопотання про витребування доказів.

В обґрунтування позову зазначає, що 10.08.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2765632 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 7000,00 грн на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. Кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавствао в електронній формі. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кредитний договір не може змінюватись в односторонньому порядку, і позичальник несе відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків за його користування.

Так, п. 3.1 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Термін повернення кредиту в повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена.

21.04.2021 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, згідно з яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і ОСОБА_1 за кредитним договором № 2765632 від 10.08.2020.

Відповідачу було направлено Досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості.

Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 22960 грн, а саме: заборгованість по тілу кредиту - 7000,00 грн; заборгованість за процентами - 15960,00 грн; заборгованість за комісією - 0,00 грн.

Попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які понесло ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» становить: сплата судового збору у розмірі 2422,40 грн; витрати на професійну правничу допомогу - 8000,00 грн.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 25.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 14 годину 00 хвилин 24 вересня 2025 року, встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

10.09.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шелудько О.О., подала відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати за надання правової допомоги. Свою позицію обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим.

Відповідно до ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, частина 4 статті 18 Закону не містить застереження щодо незастосування зазначених положень пункту 5 частини 3 цієї статті до умов договорів про надання споживчого кредиту. відповідно до ч. 5 та 7 ст. 18 Закону передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Отже, вимога стягнути з відповідача відсотки за кредитом в розмірі 22960 грн (в той час як тіло кредиту складає 7000 грн) суперечить принципу добросовісності та така умова є несправедливою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної правової норми такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Посилання позивача на пролонгацію строку кредиту є недоведеним. Відповідно до п. 3.1 договору № 2765632 від 10.08.2020 нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та або у році.

Належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору № 2765632 від 10.08.2020 матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом здійснення платежу на користь позивача та погодження останнім пропозиції (оферти) позичальника про це. Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, позичальник у поріод з дати укладення договору не здійснив оплату суми нарахованих процентів. Посилання позивача на умови пункту 4.3. автопролонгації строку кредиту без згоди відповідача, у випадку наявності у позичальника на дату закінчення строку кредиту заборгованості, є безпідставними. Частиною восьмою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідач заперечує щодо погодження між сторонами умов щодо продовження (пролонгації) строку кредиту понад 30 днів. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування відсутні.

Крім того, представник відповідача клопотав про зменшення витат на правову допомогу, мотивуючи тим, що предмет спору в цій справі не є складим і характер вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, відсутня потреба у вчиненні великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значних витрат часу на їх виготовлення і побудову правової позиції професіоналом в галузі права. Позовна заява є досить шаблонною з урахуванням кількості боржників за однаковими примірниками кредитного договору. Для цього адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавства, що регулюють спір у справі та документи, якими протилежна сторона у справі обґрунтувала вимоги та інші обставини.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає: за підготовку відзиву на позовну заяву - 6000,00 грн, та очікується понести у зв`язку із розглядом справи 4000,00 грн - участь адвоката у судових засіданнях.

15.09.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача Усенко М.І. подав відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вважає аргументи наведені у відзиві на позовну заяву безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором.

З огляду на умови договору, кошти відповідачу було перераховано на банківську карту без відкриття рахунку, а отже виписки за даним кредитним договором відсутні, оскільки рух коштів не відображається у цьому випадку на рахунку. Ухвалою суду було задоволено клопотання про витребування доказів.

Згідно з постановою Верховного Суду від 11.09.2024 № 204/7787/21 «не доведення суми заборгованості не є підставою для відмови у задоволенні позову банку, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону. Встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка доведена і щодо якої у суду немає сумніву».

Відповідно до картки обліку договору відповідачем 17.09.2020 було здійснено платіж у сумі 5054,00 грн, чим відповідно до умов договору ініціював продовження строку користування кредитом. Внесення платежу відповідачем можна вважати дії щодо визначення боргу та погодження з умовами кредитного договору.

Відсотки нараховані за умовами кредитування є цілком правомірними.

ОСОБА_1 свідомо уклала даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям. Кредитодавцем у свою чергу чітко виконані усі умови договору, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором.

Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. До укладення кредитного договору було надано можливість ознайомитися з паспортом споживчого кредиту, де були відображені всі умови договору.

Звичайний споживач не зобов`язаний мати глибокі фінансові знання для належного розуміння кредитних договорів та умов, оскільки базові принципи кредитних зобов`язань є загальнодоступними та зрозумілими для пересічного громадянина. Банки та фінансові установи зобов`язані інформувати позичальника про всі ключові умови кредиту - суму, відсоткову ставку, терміни повернення, розмір щомісячних платежів та наслідки невиконання зобов`язань.

Нарахування відсотків було здійснено у відповідності до умов підписаного сторонами кредитного договору.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначає, що, на думку позивача, витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу є розумними та доведеними, а доводи представника відповідача не є обґрунтовані. Витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн не є завищеними, оскільки відповідають ринковій вартості юридичних послуг та є обґрунтованими з урахуванням складності справи, часу, витраченого представником Товариства, та необхідності дотримання всіх процесуальних вимог.

Щодо зменшення витрат на правову допомогу відповідача зазначає, що написання відзиву та супровід справи не є спором значної складності, не потребує залучення багатьох учасників справи. Та не потребує від представника заявника ОСОБА_2 значної кількості часу і зусиль, тому витрати, заявлені представником відповідача у наданому відзиві є значно завищеними.

З іншими аргументами представника відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не погоджується та вважає, що докази додані до матеріалів справи є достатніми для вирішення справи по суті.

24.09.2025 надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Розгляд справи відкладено до 11 години 00 хвилин 03 листопада 2025 року.

03.10.2025 від АТ «Райффайзен Банк» надійшли докази на виконання ухвали суду від 25.08.2025.

11.10.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача Шелудько О.О. подала додаткові пояснення у справі, в яких просить позовну заяві задовольнити частково, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати за надання правової допомоги. Зазначає, що 15960,00 грн - непропорційно велика сума процентів відносно тіла кредиту (7000,00 грн), що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника. як споживача послуг кредитної установи. Строк кредитування складав 30 днів, доказів, що відбулась пролонгація договору відповідно до його умов, позивачем не надано, а тому розмір заборгованості за відсотками не може перевищувати 3990,00 грн, що також узгоджується з погодженими умовами кредитування відповідно до умов договору. 7000,00 грн (сума кредиту) * 30 днів (строк кредиту) * 1,9% / 100 = 3990,00 грн. крім того, вказаний розрахунок узгоджується з орієнтовною вартістю кредиту, зазначеною в кредитному договорі.

Ухвалою суду від 28.10.2025 задоволено клопотання представника відповідача від 28.10.2025 про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участю представника відповідача.

У судове представник позивача не з`явився, 03.11.2025 подав заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Шелудько Оксана Олександрівна в судове засідання не з`явилися, про дату, час, і місце проведення судових засідань повідомлена у встановленому законом порядку. 03.11.2025 представник відповідача подала заяву, в якій просить провести судове засідання, призначене на 03.11.2025 на 11:00 без участі сторони відповідача за наявними в матеріалах справи документами. Просить суд при розгляді справи взяти до уваги підстави, зазначені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою від 03.11.2025 суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення.

Дослідивши письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи та додаткових пояснення сторони відповідача, а також наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

За змістом статей 626, 628-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1055 України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

У пункті 5 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Як зазначено у статті 12 Закону № 675-VIII, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

10.08.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2765632 в електронній формі, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 7000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість.

На підставі Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021 від 21.04.2021, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 2765632 від 10.08.2020.

Вищевказані обставини підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, та, з урахуванням додаткових пояснень у справі, поданих представником відповідача 11.10.2025, стороною відповідача не оспорюються.

Щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2765632 від 10.08.2020 у розмірі 22960,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 7000,00 грн; заборгованість за процентами - 15960,00 грн.

З додаткових пояснень у справі, поданих представником відповідача 11.10.2025, вбачається, що сторона відповідача позовні вимоги визнає частково, а саме, визнає факт укладення кредитного договору № 2765632 від 10.08.2020, факт отримання на підставі цього договору грошових коштів у розмірі 7000,00 грн, та факт наявності у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором. Проте, вважають, що розмір заборгованості за відстоками не може перевищувати 3990,00 грн.

Судом встановлено, що 10.08.2025, до укладення кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту, в якому зазначені наступні умови кредитування: сума кредиту - 7000,00 грн; строк кредиту - 30 днів; мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту - шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору; знижена процентна ставка (застосовується, якщо протягом строку кредитування (+3 дні) споживач здійснить повне погашення заборгованості) - 347,70% річних (0,95% в день); стандартна процентна ставка (застосовується, якщо протягом строку кредитування (+3 дні) споживач не здійснить повне погашення заборгованості, а також в період пролонгації та прострочення) - 695,40% річних (1,90% в день); тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом за зниженою процентною ставкою - 1995,00 грн; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою - 3990,00 грн; наслідки прострочення виконання/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: штрафи - 336,00 грн на 4 день невиконання/або неналежного виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або процентів за користування кредитом та 84,00 грн починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або процентів за користування кредитом; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 695,40% річних (1,9% в день) (а.с. 15-16).

Тобто, відповідно до умов, визначених у Паспорті споживчого кредиту, у період прострочення виконання споживачем зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків передбачається стягнення як процентів за користування кредитом за стандартною ставкою - 695,40% річних (1,9% в день), так і процентів за невиконання зобов`язання за аналогічною ставкою.

Відповідно до умов укладеного сторонами кредитного договору: сума кредиту - 7000,00 грн (п. 1.3); строк кредиту - 30 днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 договору (п. 1.4); дата повернення кредиту - 09.09.2020 (Графік платежів); мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби (п. 1.6); тип процентної ставки - фіксована, залежить від фактичного виконання споживачем умов договору (п. 1.5); орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 347,70% річних (пп. 1.7.1 п. 1.7), за стандартною ставкою 695,40% річних (пп. 1.7.2 п. 1.7); орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 8995,00 грн (пп. 1.8.1 п. 1.8), за стандартною ставкою 10990,00 грн (пп. 1.8.2 п. 1.8).

Відповідно до п. 1.9 кредитного договору обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що Товариство і Споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором. При цьому, орієнтовна реальна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою застосовані виходячи з умов застосування цієї ставки, що передбачені договором, але у межах погодженого строку виконання споживачем зобов`язань за договором.

Відповідно до п. 6.3 кредитного договору споживач здійснює платежі за договором у такій черговості:

6.3.1. у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості, передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості:

-прострочені зобов`язання по процентам;

-прострочені зобов`язання по кредиту;

6.3.2. у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості, передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості:

-строкові зобов`язання по процентам;

-строкові зобов`язання по кредиту.

Згідно з пп. 1.5.1 п. 1.5 кредитного договору знижена процентна ставка 0,95% в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору (без пролонгації), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку.

Відповідно до пп. 1.5.2 п. 1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується:

-у межах строку надання кредиту зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пп. 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; та

-у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього договору; та

-у межах періоду прострочення, але не більше 90-а календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 част. 1 статті 1048 Цивільного кодексу України.

Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-а календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 кредитного договору).

Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушення умов, визначених змістом договору визначена у розділі 7 договору.

Зокрема, відповідно до п. 7.4 кредитного договору у випадку невиконання/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф:

7.4.1. у розмірі 336,00 гривень на 4 (четвертий) день невиконання/або неналежного виконання; та

7.4.2. у розмірі 84,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.

7.4.3. Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення споживачем зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної споживачем за цим договором, і становить 3500,00 грн.

При цьому, розділ 7 кредитного договору, на відміну від умов зазначених у Паспорті споживчого кредиту, не містить погодженої сторонами процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, встановити яку сторони мають право відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Розділ 4 кредитного договору встановлює умови пролонгації строку кредиту.

Так, відповідно до п. 4.1 кредитного договору строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2-4.5 договору.

Згідно з п. 4.2 кредитного договору споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.3 договору.

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів:

-перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в особистому кабінеті в розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або

-протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на веб-сайті в розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу.

В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Відповідно до п. 4.4 кредитного договору товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі.

У випадку акцептування товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п. 4.3 договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою (п. 4.5).

У п. 4.6 кредитного договору зазначається, що вказаний порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту, сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін в даному випадку виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 Цивільного кодексу України до письмової форми правочину.

В той же час, відповідно до п. 8.1 кредитного договору внесення змін та доповнень до цього договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткових договорів/угод.

Позивач стверджує, що здійснивши платіж у сумі 5054,00 грн, відповідач відповідно до умов договору ініціював продовження строку користування кредитом.

Відповідач заперечує щодо погодження між сторонами умов щодо продовження (пролонгації) строку кредиту понад 30 днів.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на дату укладення кредитного договору) зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Розділом 4 кредитного договору не передбачена автопролонгація строку кредиту, натомість передбачена пролонгація договору за умови наявності заборгованості у розмірі не менше 400 гривень (включно) та за умови вчинення сторонами дій, визначених у 4.2-4.5 договору, вчинення яких прирівнюється до внесення змін до договору, вчиненого у письмовій формі.

Пункт 4.3 кредитного договору не містить терміну, в який має бути здійснений платіж на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, що є пропозицією (офертою) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Відповідно до частини першої статті 637 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

Враховуючи загальноприйняте значення терміну "продовження" (пролонгація), тобто збільшення строку, у даному випадку, строку кредиту, вбачається, що продовженим може бути строк, який на момент вчинення відповідних дій не закінчився.

При тлумаченні положень п. 4.3 кредитного договору суд враховує також положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача, а також застосовує принцип тлумачення contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), який передбачає, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано, зокрема, картку обліку договору (розрахунок заборгованості), здійснений первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021 від 21 квітня 2021 року, згідно з якими заборгованість відповідача за кредитним договором № 2765632 від 10.08.2020 складає 22960,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 7000,00 грн; заборгованість за процентами - 15960,00 грн.

З картки обліку договору (розрахунок заборгованості) вбачається, що у період строку, на який надано кредит, а саме, з 10.08.2020 (дата укладення договору) по 09.09.2020 (дата повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків), відповідач ОСОБА_1 жодно платежу на погашення заборгованості не вносила. Єдиний платіж у розмірі 5054,00 грн був внесений відповідачем 17.09.2020 року, тобто вже після закінчення строку кредиту, а відповідно строк кредиту, який закінчився, не міг бути продовженим шляхом внесення цього платежу. В той же час, з картки обліку договору вбачається, що з 10.09.2020 по 15.01.2021 (включно) первісний кредитор продовжував нараховувати проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою. Загалом проценти нараховувались 159 днів.

Судом встановлено, що відповідно до пп. 1.5.2 п. 1.5 кредитного договору передбачене нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у межах строку надання кредиту, у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом та у межах періоду прострочення, але не більше 90-а календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення з приміткою, що така процентна ставка застосовується відповідно до абз. 2 част. 1 статті 1048 Цивільного кодексу України. Тобто, у договорі передбачене нарахування процентів за користування кредитом понад строк користування кредитом, визначений у п. 1.4.

Судом, також, встановлено, що строк кредиту складає 30 днів та не був пролонгований у порядку, визначеному у розділі 4 кредитного договору. Також, позивачем не надано доказів, що умови договору в частині строку кредиту були змінені шляхом укладення додаткової угоди між сторонами.

Крім того, у розділі 7 кредитного договору сторонами договору не погоджений розмір процентів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В межах строку кредиту - 30 днів, проценти, нараховані за стандартною процентною ставкою (1,9% в день) складають 3990,00 грн.

Щодо нарахування процентів за користування кредитом відповідно до статті 1048 ЦК України понад строк кредиту, суд зазначає наступне.

Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.

Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд і коли вони не вправі цього робити.

Указані висновки викладені в пунктах 22, 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17.

У частині третій статті 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя статті 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону.

У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду ч. 1 ст. 1048 ЦК України є регулятивною за своєю правовою природою, а тому проценти за користування кредитними коштами (плата за користування кредитом) можуть нараховуватись лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Розмір процентів за користування кредитом, нарахованих на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України не може бути зменшений судом.

На противагу нормі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норма ст. 625 ЦК України за своєю правовою природою є охоронною. Проценти, що нараховуються відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором, є мірою відповідальності боржника (позичальника), якщо він не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України процентів. Розмір нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України процентів може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Така позиція відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульованій зокрема у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16).

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_1 умов застосування зниженої процентної ставки за кредитним договором не виконала, а тому проценти за користування кредитом в межах строку кредиту нараховані за стандартною процентною ставкою, що відповідає умовам договору. В той же час, хоч нарахування процентів за користування кредитом за ст. 1048 ЦК України понад строк кредиту передбачене у пп. 1.5.2 п. 1.5 кредитного договору, проте таке нарахування не відповідає правовій природі таких процентів та суперечить вимогам ЦК України.

Сторонами погоджена сплата неустойки (штрафів) за порушення умов договору, проте штрафи не нараховувались та до стягнення не заявлені. Так само, позивачем не заявлено стягнення відсотків за понадстрокове користування грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, згідно з умовами підписаного сторонами договору, відповідач 09.09.2020 мав повернути кредитодавцю суму позики - 7000,00 грн, а також проценти за користування кредитом у розмірі 3990,00 грн, а загалом 10990,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 на погашення заборгованості за договором 17.09.2020 сплатила суму коштів у розмірі 5054,00 грн.

З урахуванням положень п. 6.3 кредитного договору, суд вбачає за необхідне врахувати сплачену відповідачем суму коштів як погашення прострочених процентів у розмірі 3990,00 грн, а решту суми - 1064,00 грн - як погашення частини простроченої суми кредиту. Залишок заборгованості відповідача складає 5936,00 грн - заборгованість за простроченою сумою кредиту.

Відповідно станом на дату відступлення права вимоги первісний кредитор мав та, в силу норми ст. 514 ЦК України, позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2765632 від 10.08.2020 у розмірі 5936,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд вбачає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2765632 від 10.08.2020 у розмірі 5936,00 грн (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість гривень 00 копійок) - заборгованість за тілом кредиту.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 17024,00 грн (сімнадцять тисяч двадцять чотири гривні 00 копійок), з яких: 1064,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15960,00 грн - заборгованість за процентами, відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач за подання позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Нормами ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет», копію детального опису наданих послуг, копію ордера серія ВС № 1381377.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

З урахуванням наведених представником відповідача аргументів, суд дійшов висновку проте, що розмір витрат на правничу допомогу - 8000,00 грн, не відповідає критерію розумності його розміру та співмірності, зокрема, зі складністю цієї справи та виконаних адвокатом робіт, а також, ціною позову та значенням справи для позивача, а тому підлягає зменшенню до 5000,00 грн.

Судом задоволено позовні вимоги у загальному розмірі 5936,00 грн, що у відсотковому співвідношенні до заявлених вимог становить 25,85%, отже з відповідача на користь позивача, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 626,19 грн (2422,40 грн х 25,85% = 626,19 грн) та, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1292,50 грн (5000,00 грн х 25,85% = 1292,50 грн).

Стороною відповідача заявлено вимогу про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат за надання правової допомоги та у відзиві на позовну заяву зазначено попередній (орієнтовний) розрахунко суми судових витрат. Проте, доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу чи заяви про те, що такі докази, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідачем не надано. З огляду на вищезазначене, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1, 3, 11, 205, 207, 509, 512-514, 516, 525, 526, 610, 625, 626, 628, 629, 638, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 2, 19, 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280, 281, 288, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2765632 від 10.08.2020 у розмірі 5936,00 грн (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість гривень 00 копійок) - заборгованість за тілом кредиту.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 17024,00 грн (сімнадцять тисяч двадцять чотири гривні 00 копійок) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 626,19 грн (шістсот двадцять шість гривень 19 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1292,50 грн (одна тисяча двісті дев`яносто дві гривні 50 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Учасники справи

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», , адреса місцезнаходження: вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, місто Львів, Львівська область, 79018.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Т.М. Солдатова