К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року місто Київ

справа № 761/33903/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/10058/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Осаулова А.А. від 6 березня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (далі - ТОВ "Юніт Капітал", Товариство) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 20 листопада 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 638211727 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

ОСОБА_1 за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт www.moneyveo.ua, ознайомилася з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску ОСОБА_1 заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. ОСОБА_3 підписала

кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV66A5V.

Відразу після вчинених дій, 20 листопада 2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 22 000 грн на її банківську картку № НОМЕР_1.

Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.

28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога"та ТОВ "Таліон Плюс" уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, якою продовжено строк договору до 31 грудня 2021 року. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювались не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Предметом договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до пункту 1.3 договору, під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають в майбутньому. Пунктом 4.1 договору встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього договору.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 25 січня 2022 року № 170 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 58 019 грн 60 коп.

5 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 4 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" уклали ряд додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу включно до 30 грудня 2024 року, всі інші умови залишилися без змін. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, які зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходять в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому у відповідному додатку договору.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 30 травня 2023 року № 9 до договору факторингу № 05/0820-01 від 5 серпня 2020 року від ТОВ "Таліон Плюс" до

ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 77 032 грн.

20 серпня 2024 року ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" уклали договір факторингу № 200824, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 200824 від 20 серпня 2024 року від ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" до ТОВ "Юніт Капітал" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 77 032 грн.

Сума заборгованості в розмірі 77 032 грн складається із заборгованості по тілу кредиту - 22 000 грн та заборгованості по не сплаченим відсоткам за користуванням кредитом - 55 032 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року у розмірі 77 032 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 6 березня 2025 року позов ТОВ "Юніт Капітал" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року в розмірі 77 032 грн, судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявне право вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", а також з неналежного виконання позичальником зобов`язань із погашення кредиту, у зв`язку з чим і виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведення позивачем обставин відступлення йому права вимоги до відповідача за кредитним договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року, укладеного з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Зокрема, суд не з'ясував належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ "Таліон Плюс", а до ТОВ "Таліон Плюс" від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та чи існували ці права на момент їх переходу.

Вказує, що договір факторингу, за яким ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступило право вимоги ТОВ "Таліон Плюс" укладений 28 листопада 2018 року, тобто до вимоги якої ще не існувало. В подальшому ТОВ "Таліон Плюс" відступило неіснуючу вимогу ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс".

На думку скаржника, оскільки ТОВ "Таліон Плюс" право вимоги відносно ОСОБА_1 не набуло, таке право не було передано цим товариством на підставі договору факторингу від 5 серпня 2020 року до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", а останнє не передавало це право ТОВ "Юніт Капітал" 20 серпня 2024 року за договором факторингу № 200824. Тому ТОВ "Юніт Капітал" є неналежним позивачем у даній справі і не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року, укладеного з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога".

Наголошує, що передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилося на момент передачі прав новому кредитору.

Також вказує, що позивачем не надано доказів сплати визначеної ціни продажу за договорами, а саме оплати відступлення права вимоги о договорам факторингу, що свідчить про не доведеність обставин переходу до позивача права вимоги за договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ТОВ "Юніт Капітал" - Тараненко А.І. у поясненнях заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що доводи апеляційної скарги не обґрунтовані. Наголошує, що згідно умов укладених договорів факторингу реєстри прав вимоги можуть бути складені в будь-який момент чинності договорів факторингу, а перехід права вимоги відбувається в день підписання кожного з реєстрів, що і встановлено судом першої інстанції.

Щодо посилань скаржника на відсутність доказів оплати за договорами факторингу зазначає, що оплата не стосується переходу права вимоги, оскільки перехід права вимоги зумовлюється не оплатою договору факторингу або реєстру прав вимоги до нього, а самим фактом підписання реєстру прав вимоги. В договорах факторингу чітко прописано, що моментом набуття права вимоги є підписання реєстру прав вимоги або акту прийому-передачі реєстру.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 20 листопада 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії № 992269180.

Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор MNV66A5V.

Згідно з платіжним дорученням від 20 листопада 2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 22 000 грн згідно з договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року (а.с. 29).

28 листопада 2018 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" був укладений договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язалося відступити ТОВ "Таліон Плюс" зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за плату на умовах, визначених цим договором.

У подальшому між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" укладалися додаткові угоди, згідно яких строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2024 року.

Згідно витягу з реєстру прав вимоги від 25 січня 2022 року № 170 вбачається, що до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 20 листопада 2021 року № 638211727 про стягнення заборгованості у розмірі 58 019 грн 60 коп.

5 серпня 2020 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон Плюс"укладений договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ "Таліон Плюс"зобов`язалося відступити ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти. До даного договору було укладено ряд додаткових угод, якими продовжено строк дії факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 30 травня 2023 року № 9 до факторингу № 05/0820-01 від 5 серпня 2020 року, від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 20 листопада 2021 року № 638211727 на загальну суму 77 032 грн.

20 серпня 2024 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал"укладено договір факторингу № 200824, за умовами якого до ТОВ "Юніт Капітал" перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 20 листопада 2021 року № 638211727.

Із Реєстру боржників до договору факторингу № 200824 від 20 серпня 2024 року вбачається, що до ТОВ "Юніт Капітал" від ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 77 032 грн, з яких 22 000 грн - заборгованість по кредиту; 55 032 грн - заборгованість по не сплаченим відсоткам за користування кредитом.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Так, пунктами 5, 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електрону комерцію").

Правилами статті 12 Закону України "Про електрону комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в

електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Водночас не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року в справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

У пункті 6 договору кредитної лінії від 20 листопада 2021 року № (реквізити сторін) зазначено, що договір підписано ОСОБА_1 з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, а також вказано наступну інформацію:

"Позичальник: ОСОБА_1

ІН: НОМЕР_3

Тел.: НОМЕР_4

Договір: 638211727 від 20.11.2021

Одноразовий ідентифікатор: MNV66A5V, відправлено 20.11.2021 14:23:51,

введено 20.11.2021 14:24:37".

Вказані анкетні дані щодо відповідача-позичальника відповідають дійсності, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Таким чином, вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача були використані Товариством для укладення кредитних договорів від його імені відповідачем суду не надані. Також, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із

відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладених договорів.

Ураховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і він мав можливість представити суду виписку з свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору у відповідну дату, чого відповідач не зробив.

Натомість позивач надав суду платіжне доручення про перерахування коштів у сумі 22 000 грн на платіжну картку ОСОБА_1 , в якій деякі символи (цифри), які є складовими номеру картки, замінені на знак "Х" з метою дотримання банківської таємниці, а саме на банківську картку № НОМЕР_1 (а.с. 29). Відповідач не спростувала, що картка з такими символами їй не належить, а виписку зі свого рахунку, як уже зазначалося, не надала.

З урахуванням викладеного є доведеними обставини щодо укладення 20 листопада 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 в електронній формі договору кредитної лінії № 638211727, за умовами якого відповідач отримав 22 000 грн кредитних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В обґрунтування заявлених вимог на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором кредитної лінії від 20 листопада 2021 року № 638211727 позивач надав суду: договір факторингу № 28/1118-1 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон плюс" та додаткові угоди до нього № 19 від 28 листопада 2018 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року; витяг з реєстру права вимоги № 170 від 25 січня 2022 року; договір факторингу від 5 серпня 2020 року № 05/0820-01, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" та ТОВ "Таліон плюс" і додаткові угоди до нього № 2 від 3 серпня 2021 року та № 3 від 30 грудня 2022 року; витяг з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року; договір факторингу від 20 серпня 2024 року № 200824, укладений між ТОВ "Юніт Капітал" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс"; реєстр боржників до договору факторингу № 200824 від 20 серпня 2024 року; акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 200824 від 20 серпня 2024 року.

У пункті 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" визначено, що право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс".

Таким чином, за умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року, оскільки підписання реєстру права вимоги № 170 відбулося 25 січня 2022 року, тобто після укладення кредитного договору.

5 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року, що підтверджується реєстром прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року.

Установлено, що в подальшому право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року перейшло до позивача ТОВ "Юніт Капітал", що підтверджується договором факторингу № 200824, а саме на суму 77 032 грн, згідно реєстру боржників та акту прийому-передачі реєстру боржників.

Сукупний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що укладання договорів факторингу до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договори факторингу були чинними, якими передбачено обставини внесення змін до договорів, шляхом укладення додаткових угод на підставі спільної згоди, що не позбавляло можливості здійснити передачу прав вимоги у період дії договору факторингу.

Враховуючи вище наведенні положення статей 1077, 1078 ЦК України та умови договорів факторингу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що надані позивачем копії договорів та витяги з реєстру боржників, які містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін, в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним нею з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" кредитним договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ "Юніт Капітал" заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов'язковості виконання договору, що узгоджується з приписами статті 204 ЦК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, що до позивача не перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року.

Доводи скаржника про відсутність в матеріалах справи доказів оплати за договорами факторингу не заслуговують на увагу судової колегії, оскільки не спростовують обставин переходу до позивача права вимоги за кредитним договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року.

Так, в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання реєстру прав вимоги акту прийому-передачі реєстру.

Надані позивачем виписка з особового рахунку за кредитним договором № 638211727 від 20 листопада 2021 року (а.с. 56) та розрахунки заборгованості (а.с. 53-55) є належними доказами, які підтверджують розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містять детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували визначений розмір заборгованості за кредитом.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", правонаступником якого є позивач ТОВ "Юніт Капітал", належним чином виконало свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит в обумовленій сумі, тоді як відповідач неналежно виконувала свої

зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість у сумі 77 032 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 6 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: