ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 жовтня 2025 року

м. Харків

справа № 638/21200/24

провадження № 22-ц/818/3669/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів Ю.М. Мальованого, В.Б. Яцини

за участю секретаря судового засідання: Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та зміну способу участі у вихованні дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2025 року, постановлене під головуванням судді Семіряд І.В., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та зміну способу участі у виханні дитини.

В обґрунтування позову вказує, що він та відповідачка є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу відповідачка не дозволяла йому бачитися та спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. 21.09.2022 рішенням виконкому ЗМР встановлено порядок участі батька у вихованні малолітнього сина. Вказане рішення відповідачка не виконувала, у зв`язку з чим він звернувся до суду. Рішенням суду від 08.05.2023 визначено порядок участі батька у вихованні дитини. Однак, відповідачка продовжує порушувати його права, рішення суду не виконує. Під різними приводами не дає можливість спілкуватися з сином, неодноразово переносила зустрічі, посилалася на те, що дитина хворіє або втомилася, або погана погода, або відповідачка погано себе почуває. Коли він приходить до місця проживання дитини відповідачка не відчиняє двері, на телефонні дзвінки не відповідає. У зв`язку з такими протиправними діями він неодноразово звертався до правоохоронних органів, також звертався до служби у справах дітей. Своїми діями відповідачка не тільки порушує його права, а й робить неможливим виконання батьківських обов`язків перед сином. Дитині виповнилося три роки, він досяг віку, в якому постійна присутність з ним матері не є необхідною. Його син та він є людьми однієї статі, що полегшує догляд за дииною. Також він вважає, що участь батька у вихованні сина є вкрай важливою, саме батько зобов`язаний готувати сина до подальшого життя та виховувати у сина чоловічі якості, таке виховання повинно відбуватися якомога раніше. У зв`язку з чим позивач просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди йому у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Змінити спосіб участі у вихованні сина, а саме: перебування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без присутиності матері з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька у кожну першу та третю суботі місця з 15-00 год. до 20-00 год, кожну другу та четверту неділю місяця з 15-00 год. до 20-00 год., щопонеділка з 18-00 год. до 20-00 год., щочетверга з 18-30 год. до 20-00 год.; надати ОСОБА_1 можливість щорічно зустрічатися та спілкуватися з сином ОСОБА_4 не менше трьох годин протягом дня в день народження дитини, без присутності матері, за місцем проживання дитини, за місцем дитячих розваг та відпочинку або іншій угодженій сторонами території; надати ОСОБА_1 можливість щорічно зустрічатися та спілкуватися з сином ОСОБА_4 не менше трьох годин протягом дня у день народження батька, у дні релігійних та офіційних свят (Новий рік, Різдво, Великдень, Трійця, День незалежності України) за місцем проживання дитини, за місцем дитячих розваг та відпочинку або на іншій узгодженій сторонами території, без присутності матері.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та зміну способу участі у вихованні дитини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 07 квітня 2025 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_2 продовжує чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином, що і спонукало його звернутися до суду із вказаним позовом, в якому просив встановити порядок спілкування з дитиною без присутності матері. Однак суд першої інстанції прийшов до висновку, що в силу віку дитини та того, що дитина постійно проживає з матір`ю та звик у разі необхідності сподіватись саме на неї, не дає можливості визначити порядок спілкування батька з сином без присутності матері. Такий висновок не відповідає обставинам справи. Вони із сином однієї статі, дитина не потребує грудного годування, у разі будь-яких потреб батько зможе самостійно надати таку допомогу. Наявність конфлікту та неприязних відносин між позивачем та відповідачем зумовлює необхідність проведення побачень із сином без присутності матері, що забезпечить можливість вільно і без створення стресової та напруженої атмосфери спілкуватися батьку з дитиною. Суд не врахував наявність конфлікту між сторонами, а також наявність перешкод, які відповідачка постійно чинить позивачу у спілкуванні з сином. Стверджує, що саме при такому порядку спілкування може втратити емоційний зв`язок з дитиною. Посилання суду на висновок служби у справах дітей вважає недоцільним, оскільки на засідання комісії ОСОБА_1 не запросили, представники служби місце проживання позивача не відвідували і на предмет його облаштування до потреб дитини не обстежували. Не врахували наявність конфлікту між батьками і те, що така ситація негативно впливає на дитину. Вважає, що цей висновок не повинен прийматись судом до уваги, є необгрунтованим і таким, що суперечить інтересам дитини.

ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджує, що не порушує прав апелянта на спілкування з сином та не обмежує можливості у контакті. Зазначає про те, що виконує рішення суду, яким встановлено порядок спілкування батька з дитиною. Визначений судом графік спілкування ігнорує саме апелянт. Заперечує проти зустрічей батька з сином без присутності матері з огляду на вік дитини. Висновок Департаменту служб у справах дітей від 11.03.2025 є вмотивованим і правильним. Вважає вимоги апеляційної скарги необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що визначений судовим рішенням від 02.05.2023 порядок та спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримку зв`язків між батьками, підстави для зміни порядку участі батька у вихованні дитини, зміни графіку побачень з дитиною не встановлені судом. Запропонований спосіб, зміна способу, участі батька у вихованні сина, на думку суду, не враховує інтереси дитини, її вік, режим дня. Окрім того, вік дитини - три роки, не дає можливості визначити спілкування батька з сином без матері. Оскільки малолітній ОСОБА_4 виховується матір`ю, з нею мешкає, більшу частину часу перебуває з нею, а отже звик у будь-якій ситуації сподіватися саме на матір. Встановлений раніше графік спілкування батька з сином відповідає інтресам дитини та не порушує права батька. Підстав, визначених законом, для зміни способу участі батька у вихованні дитини позивачем не доведено, а викладені в позові доводи не дають підстав для зміни графіку спілкування. Визначений судовим рішенням порядок та спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримці зв`язків між батьками. Підстави для зміни порядку участі батька у вихованні дитини, зміни графіку побачень з дитиною судом не встановлені.

Судова колегія не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис 3334.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.05.2023 у справі №638/7616/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення порядку спілкування батька з дитиною- задоволено частково. Визначено порядок у вихованні та спілкування батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: перша, третя субота кожного місця з 11-00 год. до 13-00 год, друга, четверта неділя кожного місця з 11-00 год. до 13-00 год, щосереди з 16-00 год. до 18-00 год., у присутності матері дитини - ОСОБА_2 , за місцем мешкання дитини або в іншому місці, за погодженням сторін, враховуючи стан здоров`я дитини, погодні умови. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено. (а.с. 16-19)

Постановою Харківського апеляційного суду від 13.09.2023 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.05.2023 змінено в частині визначення часу спілкування батька з дитиною щосереди, встановивши час для спілкування ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосереди з 18-30 год. до 20-00 год. В іншій частині рішення суду залишено без змін. (а.с. 20-26)

Як зазначає позивач, не дивлячись на рішення суду відповідачка перешкоджає у спілкуванні з дитиною батьку.

З висновку складеного 11.03.2025 №148 Департаментом служб у справах дітей ХМР вбачається, що рекомендації комісії, в інтересах дитини, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за недоцільне зміну встановленого судом графіку зустрічей батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено залишити існуючий графік зустрічей батька з дитиною незмінним.

Встановлено, що ОСОБА_1 проявляє бажання брати участь у спілкуванні з дитиною. Можливість спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні забезпечено батьку судовими рішеннями, які досліджені судом.

З наданих позивачем копій заяв вбачається, що ОСОБА_1 звертався до ХРУП №3 ГП НП в Х/о з заявами, у яких просив органи поліції вжити заходи щодо його колишньої дружини ОСОБА_2 , яка не виконує рішення суду, згідно з яким він повинен бачитись з дитиною.

Окрім того, ОСОБА_1 звертався до Служби у справах дітей по Шевченківському району м. Харкова з заявою щодо порушення ОСОБА_2 прав на участь у вихованні та спілкуванні з сином. З наданої Службою відповіді вбачається, що, зокрема, ОСОБА_1 для врегулювання конфліктної ситуації щодо способів виховання дитини рекомендовано звернутися до допомогою до спеціаліста з медіації або до сімейного психолога.

Доказів того, що ОСОБА_1 були вжиті будь-які заходи, запропоновано ОСОБА_2 звернутися до спеціаліста з медіації або до сімейного психолога, матеріали справи не містять, а позивачем не надано.

З наданого витягу ЄРДР №0000817 вбачається, що 04.10.2023 знаходячись за адресою м. Харків, пр. Перемоги, 61-Ж ТЦ «Рост Олексіївський» умисно спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_1 . Разом з тим, вказаний витяг свідчить лише про те, що правоохоронним органом був зафіксований факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Будь-яких доказів того, що вказаний конфлікт було спричинено саме перешкоджанням ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною матеріали справи не містять, а позивачем не надано.

Позивачем надано копію повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у справі №638/7616/22, тобто у справі, у якій було визначено порядок у спілкуванні батька ОСОБА_1 з дитиною. Разом з тим, позивач не надав доказів того, що оскаржував повідомлення виконавця, адже порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною, закріплений у ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження».

Надані позивачем скриншоти повідомлень з абонентом «колишня дружина» свідчать про те, що особи мали переписку у мобільному застосунку, ідентифікувати хто саме писав вказані повідомлення неможливо.

Відповідачем також надано скриншоти повідомлень з абонентом , з яких також не можливо встановити та ідентифікувати осіб, які писали повідомлення.

Проте, враховуючи що і позивач і відповідач наполягають, що вказані повідомлення писалися ними одне одному, суд вважає необхідним зазначити, що ці повідомлення свідчать лише про те, що автори повідомлень намагаються домовитися про зустрічі.

З наданих відповідачем копій заяв вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово зверталася до Департаменту служб у справах дітей з заявами, у яких повідомляла про невиконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, просила вжити заходів до ОСОБА_1 , який (на її думку) умисно шкодить здоров`ю дитини.

Посилання відповідача, що ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам, що підтверджується розрахунком від 12.12.2024, спростовуються наданим позивачем ОСОБА_1 розрахунком заборгованості від 28.01.2025, у якому зазначено, що заборгованість відсутня.

Надані відповідачем до відзиву фотографії, на яких зображені чоловік з дитиною, як зазначено ОСОБА_2 та не заперечується ОСОБА_1 , на фото зображений позивач з дитиною, свідчать про те, що батько спілкується з сином.

З копій листів, які надано ХРУП №3 ГУ НП в Х/о ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів поліції з заявами, у яких зазначав, що ОСОБА_2 перешкоджає йому спілкуватися з сином. Поліцією за даними фактами проведено перевірку, та рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до суду для захисту прав. Окрім того, в листі від 22.11.2023 №8128/119-60/01-23 вказано, що «в ході перевірки по матеріалу було здійснено виїзд за вказаною адресою, де факт домашнього насильства не підтвердився. На місці було виявлено заявника, який повідомив, що колишня дружина не дає йому бачитися з дитино. Увійшовши до дитячої кімнати, яка розташована у супермаркеті «Рост» заявник сидів поряд з дитиною та спілкувався з нею, ніхто останнього в часі спілкування з сином не обмежував. Пізніше було встановлено, що конфлікт почався через те, що заявник хотів відвезти сина до ТЦ «Нікольський».

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаться з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За приписами статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Положеннями статті 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини.

За приписами ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, спір стосується прав батька на спілкування зі своїм сином та зміни графіку спілкування з ним.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив. Судове рішення мотивоване необхідністю забезпечення якнайкращих інтересів дитини, при цьому враховано висновок Департаменту служб у справах дітей від 11.03.2025 № 148 щодо вирішення порядку участі батька у вихованні дитини.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на неврахувавання судом наявності конфлікту між сторонами, а також перешкоди, які відповідачка постійно чинить позивачу у спілкуванні з сином. Колегія суддів погоджується з такими доводами апелянта. Суд першої інстанції звернув увагу на наявність неприязних стосунків між сторонами, проте негативного впливу цієї обставини на зустрічі батька з дитиною, які проходять у присутності матері дитини, не встановив.

Суд першої інстанції відхилив доводи позивача про те, що зустрічі батька з 3-х річним сином потрібно проводити без присутності матері.

При ухвленні оскаржуваного рішення суд врахував малий вік дитини та факт її постійного проживання з матір`ю, проте не звернув належної уваги на наявний конфлікт між матір`ю та батьком дитини.

Отже, судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, під час зустрічей батька з сином за участю матері між ними виникають сварки у присутності дитини, що може негативно впливати на психологічний та емоційний стан дитини. Відомостей про те, що дитина емоційно не сприймає батька та доказів негативного впливу батька на сина матеріали справи не містять, а присутність обох сторін під час зустрічей позивача з дитиною в подальшому не сприятиме перебуванню дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, з огляду на неприязні стосунки сторін у справі.

Стосовно незгоди ОСОБА_1 з висновком Департаменту служб у справах дітей колегія суддів зазначає наступне. Суд першої інстанції погодився з висновком органу опіки та піклування, підстав для його уточнення, зміни та доповнень не вбачав. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом першої інстанції надано неналежну правову оцінку висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР від 11.03.2025 №148 щодо недоцільності зміни порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за яким було визначено графік побачень у присутності матері дитини.

Апеляційний суд не погоджується з доводами ОСОБА_6 про необхідність проведення зустрічей дитини з батьком виключно у її присутності, оскільки суди встановили, що між сторонами існує конфлікт і постійно виникають суперечки та сварки, тому проведення зустрічей у присутності матері не сприятиме налагодженню стосунків між ОСОБА_1 і сином.

Такий висновок відповідає постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2018 року у справі №686/14512/17 (провадження № 61-7540св18)

Отже, суд першої інстанції безпідставно відмовив у зміні порядку спілкування батька з сином і дійшов невірного висновку про те, що встановлений раніше графік спілкування батька з сином, яким передбачені особисті декілька годинні зустрічі в присутності матері, в повній мірі відповідає інтресам дитини та не порушує права батька.

Враховуючи, що 02 листопада 2025 року дитина досягне 4-річного віку, колегія суддів вважає за можливе збільшити час побачень дитини з батьком та не встановлювати обмежень щодо місця зустрічей місцем проживання дитини.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що у зв`язку з наявністю конфлікту між батьками, неможливістю батьків самостійно дійти згоди у вихованні сина, буде доцільним змінити порядок участі батька у вихованні дитини та проводити побачення дитини з батьком протягом трьох годин першої, третьої суботи та другої, четвертої неділі кожного місця, щосереди з 18-30 год. до 20-00 год.; із забезпеченням додаткових побачень батька з сином у святкові дні: 31 грудня, на Різдво, на Великдень, на Трійцю, на День незалежності України, а також у такі знакові дати як День народження дитини- ІНФОРМАЦІЯ_2 і День народження батька- ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 10-00 год. до 13-00 год. Присутність матері при зустрічах батька з дитиною не є обов`язковою.

Такий порядок та час спілкування батька з дитиною відповідає її інтересам, дозволить налагодити психологічний контакт дитини з батьком і не порушить звичайних для неї умов життя та розпорядку дня.

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі №176/1955/20 (провадження № 61-11417св21).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2025 року- скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та зміну способу участі у виханні дитини - задовольнити частково.

Порядок участі батька у вихованні дитини, визначений рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.05.2023 у справі №638/7616/22, Постановою Харківського апеляційного суду від 13.09.2023- змінити.

Встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні сина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкування з ним:

перша, третя субота та друга, четверта неділя кожного місця з 10-00 год. до 13-00 год., щосереди з 18-30 год. до 20-00 год.;

щорічно 24 березня, 02 листопада, 31 грудня, на Різдво, на Великдень, на Трійцю, на День незалежності України- з 10-00 год. до 13-00 год.

ОСОБА_7 при зустрічах батька з дитиною не є обов`язковою.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина