КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/109/18 Головуючий у І інстанції Сенько М.Ф.
Провадження №22-ц/824/ 9579/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кочмарьової Тетяни Сергіївни на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року у справі за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року, що ухвалене у цивільній справі за позовом Київської місцевої прокуратури №8 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Святошинського районного суду від 28 січня 2019 року задоволено позов заступника керівника Київської місцевої прокуратури №8 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Витребувано від ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46.3 кв.м., житловою площею 29.9 кв.м. та передано її у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

У липні 2023 року ОСОБА_1 , через адвоката Кочмарьову Т.С., звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд наведеного рішення суду за нововиявленими обставинами, за якою просив скасувати рішення Святошинського районного суду від 28 січня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Як на нововиявлену обставину заявник посилається на те, що 11 липня 2023 року йому стало відомо про те, що в провадженні СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000087 від 06.07.2017 року за фактом заволодіння майном, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, шляхом обману з використанням підробних документів, а саме квартири АДРЕСА_1 , право на яку було предметом дійсного спору.

Та обставина, що у вказаному вище кримінальному провадженні, яке продовжується, нікому не пред`явлено підозри, на думку заявника є нововиявленою та спростовує висновок суду, що покладений в основу рішення у справі, про те, що спірне майно вибуло із комунальної власності територіальної громади незаконно.

Святошинський районний суд м. Києваухвалою від 23 листопада 2023 року відмовив в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2019 року, що ухвалене в цивільній справі за позовом Київської місцевої прокуратури №8 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, та залишено відповідне рішення в силі.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_1 , адвокат Кочмарьова Т.С., посилаючись на необгрунтованість ухвали, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та винести нове рішення про задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2019 року, скасувати відповідне рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає про незгоду із висновками суду про те, що про наявність кримінального провадження був обізнаний відповідач. При цьому суд, на думку заявника, визнає, що в заочному рішенні відсутнє посилання на кримінальне провадження №0000087 від 06.07.2017 р., і судом в основу рішення покладено тільки докази, що здобуті позивачем тільки в рамках цього кримінального провадження.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що заступник керівника Київської місцевої прокуратури №8 в своєму позові від 28.12.2017 р. зазначав: «квартира АДРЕСА_1 значиться не приватизованою. В зазначеному будинку у квартирі № 82 з 06.02.1969 р. на підставі ордеру №В108830 від 06.09.1969 була зареєстрована та проживала сім'я у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що стверджується довідкою форми №3. Згідно із заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2017 р., яке набрало законної сили та виконане ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зняті з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 ».

Проте, з заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2017 р. по справі №759/3351/17 (на яке посилається прокурор), рішення про зняття вищевказаних осіб з квартири набрало законної сили тільки 02.05.2018 року. За таких обставин, на дату подачі позову рішення в справі не було таким, що вступило в законну силу і не могло бути виконане.

Скаржник вважає, що дані обставини існували на час розгляду справи, але судом не встановлювалися, не перевірялися, в справі відсутні належні докази, що вказували б на виконання рішення суду по виписці (виселенню) осіб з квартири. Ці обставини скаржник вважає істотними і належать до предмету доказування, і в подальшому можуть вплинути на права і обов`язки осіб, що беруть участь у справі.

Скаржник зазначає, що ОСОБА_1 не має доступу до матеріалів кримінального провадження №0000087 від 06.07.2017 р. щодо шахрайства осіб стосовно правовстановлюючих документів на квартиру, не має доступу до матеріалів цивільної справи №759/3351/17 щодо зняття осіб з місця реєстрації проживання, на яких був виданий ордер, так як не є стороною в цій справі; справа про витребування квартири розглядалась в порядку винесення заочного рішення, тобто на підставі тільки тих документів, які надано прокуратурою і в результаті судом здійснено невірну оцінку обставинам справи, що вплинуло в цілому на рішення.

Також вважає, що визначений прокурором позивач - Київська міська рада є неналежним, так як Київська міська рада не була власником квартири на дату подачі позову, а право власності на квартиру зареєстровано лише 09.06.2020 року.

Скаржник також наводить норми Конституції України та Закону України «Про прокуратуру», якими унормовано право прокурора на представництво інтересів держави в суді та посилається на практику Верховного Суду щодо наслідків встановлення судом відсутності у прокурора повноважень звертатися в інтересах неналежного позивача, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу Святошинська окружна прокуратура вказує на відсутність правових підстав для перегляду рішення суду у даній справі за нововиявленими обставинами.

Зазначає, що на підтвердження підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами представником відповідача до заяви додано адвокатський запит №11 від 17.05.2023, а також лист Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 25.05.2023 №166-А3/125/54/08-2023. Водночас, зазначені документи не є нововиявленими в розумінні положень статті 423 ЦПК України та жодним чином не спростовують факти, покладені в основу рішення суду.

Вказує, що наведені в апеляційній скарзі не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, що свідчить лише про намагання скасувати остаточне судове рішення.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що в апеляційній скарзі наведено інші нововиявлені на думку заявника обставини, ніж зазначались ним у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2019 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кочмарьова Т.С. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (частина перша та пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17).

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2019 року, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені відповідачем обставини не є нововиявленими в розумінні приписів ст. 423 ч. 2 п. 1 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року позов заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 8 в інтересах держави в особі Київської міської ради задоволено.

Витребувано в ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46.3 кв.м, житловою площею 29.9 кв.м, та передано її у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року у вказаній справі відмовлено у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження.

Постановою Верховного Суду від 31 березня 2021 року скасовано вищевказану ухвалу, а справу направлено на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року у вказаній справі відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року повернуто скаржнику.

З огляду на вказане, заочне рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року набрало законної сили.

Звертаючись до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами, представник заявника ОСОБА_6 посилалась на те, 11 липня 2023 року, з листа Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 25 травня 2023 року вих. № 166-А3/125/54/08-2023, заявнику стало відомо про обставини, які є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами. Зокрема, такими обставинами заявник вважає те, що до цього часу в кримінальному провадженні №0000087 не повідомлялось про підозру жодній особі та кримінальне провадження не закривалось. Зазначене, на переконання заявника, має суттєве значення у даній справі, оскільки спростовує висновок суду про те, що ОСОБА_7 не мала законних підстав для отримання свідоцтва про право власності на квартиру, незаконно набула право власності на квартиру шляхом реєстрації неіснуючого свідоцтва про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відхиляючи доводи заяви, як необґрунтовані, суд першої інстанції виходив із того, що в ході розгляду даної справи по суті спору було встановлено на підставі належних та допустимих доказів, що право власності громадянки ОСОБА_7 на спірну квартиру було зареєстровано без достатньої правової підстави, оскільки органом приватизації Ленінградської районної державної адміністрації міста Києва розпорядження № 6867 від 08.12.1997 року щодо приватизації спірної квартири не оформлялось, свідоцтво про право власності не видавалось, тобто рішення уповноваженим органом про відчуження майна, що належить територіальній громаді, не приймалось.

Суд вказав, що дійсно в заочному рішенні відсутнє посилання на кримінальне провадження №0000087 від 06.07.2017 року. Проте, прокурор в позовній заяві зазначав про відкриття кримінального провадження і судом основу рішення покладено докази, що здобуті позивачем саме в рамках цього кримінального провадження, на що вказують дані у відповідних документах.

Таким чином, про наявність кримінального провадження були обізнані і суд і всі учасники процесу, в тому числі відповідач.

Апеляційний суд вважає такі мотиви суду обґрунтованими, оскільки позовна заява, подана заступником керівника Київської місцевої прокуратури №8 в інтересах Київської міської ради, містить посилання на відкриття 06.07.2017 року кримінального провадження №0000087. До позовної заяви додано витяг з ЄРДР та інші документи, які містять посилання на здійснення Київською місцевою прокуратурою № 8 процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 190 КК України.

Отже, відкриття 06.07.2017 року кримінального провадження №0000087 та здійснення подальшого досудового розслідування в його рамках не є істотною для справи обставиною, яка не була встановлена судом та не могла бути відомою відповідачу ОСОБА_1 на час розгляду справи.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини можуть підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Зі змісту заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2019 року вбачається, що задовольняючи позов заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 8 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції на підставі досліджених доказів встановив, що право власності громадянки ОСОБА_7 та наступних набувачів за договорами купівлі-продажу спірної квартири було зареєстровано без достатньої правової підстави, оскільки органом приватизації Ленінградської РДА міста Києва розпорядження № 6867 від 08.12.1997 року щодо приватизації спірної квартири не оформлялось, свідоцтво про право власності не видавалось, тобто рішення уповноваженим органом про відчуження майна, що належить територіальній громаді, не приймалось.

З огляду на вказане, факт відкриття кримінального провадження №0000087 та наслідки його проведення не мали вирішального значення для вирішення даного спору.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

З наведеного вбачається, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, також не можуть визнаватися нововиявленими.

Тобто, не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, посилання заявника як на нововиявлену обставину на інформацію, наведену в листі Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 25.05.2023 №166-А3/125/54/08-2023,не може свідчити про наявність підстав для перегляду заочного рішення суду на підставі положення статті 423 ЦПК України, оскільки такі обставини були відомі суду під час розгляду справи по суті і не свідчать про те, що ця обставина могли безумовно вплинути на висновки суду під час ухвалення судового рішення, отже не є істотною обставиною, яка б могла вплинути на результат розгляду справи.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявником не доведено наявності підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, для перегляду і скасування за нововиявленими обставинами заочного рішення суду.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги в частині неврахування судом першої інстанції обставин щодо набрання законної сили судовим рішенням у справі №759/3351/17, неналежної перевірки судом повноважень прокурора на представництво інтересів КМР у даній справі, факту добросовісності відповідача, оскільки такі доводи виходять за межі вирішення питання за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Кочмарьової Т.С. від 18.07.2023 року про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами та свідчать про намагання представника відповідача схилити суд до переоцінки доказів та перегляду остаточного рішення суду у даній справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року "Христов проти України", заява № 24465/04, Європейський суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка зокрема проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (res judicata), згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Європейський суд з прав людини також зазначив, що перегляд рішення, яке набрало законної сили, не повинне фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (Ponomaryov v. Ukraine, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування Святошинського районного суду м. Києвавід 23 листопада 2023 року.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 391-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кочмарьової Тетяни Сергіївни

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києвавід 23 листопада 2023 року

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 10 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді : С.А. Голуб

Т.А. Слюсар