САМАРІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7785/25
№ 2-др/183/33/25
31 жовтня 2025 року м. Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самар заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мезінова Олега Григоровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування завданої моральної шкоди,-
15 вересня 2025 року Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення у цивільній справі № 183/7785/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування завданої моральної шкоди, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.04.2025 по 14.05.2025 у розмірі 19 124,70 грн. (дев`ятнадцять тисяч сто двадцять чотири грн. 70 коп.). Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої морально шкоди 3 000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.). В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь Держави судові витрати у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 00 коп.).
22 вересня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мезінова Олега Григоровича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній, посилаючись на приписи ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України просив суд: стягнути з відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
Заяву обґрунтовує тим, що на виконання вимог ст. 175 ЦПК України в позовній заяві ним був здійснений попередній розрахунок судових витрат.
Оскільки під час ухвалення рішення не було вирішено питання в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просить хвалити додаткове рішення у справі.
До заяви представником позивача було додано:
- договір про надання правничої допомоги № 20-ФО/2024 від 11.06.2024 року, відповідно до п. 3.1.1 якого вартість послуг становить: а) за складання позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, пояснень, клопотань про призначення експертизи, заяв про забезпечення позову або доказів, апеляційних/касаційних скарг, відзивів на апеляційні/касаційні скарги, заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, інших процесуальних документів 2 000,00 грн. за 1 (один) процесуальний документ; б) за складання адвокатських запитів, звернень до різних суб`єктів з питань, пов`язаних із наданням правової допомоги за даним договором 500,00 грн. за 1 (один) документ; в) за надання послуг з представництва інтересів клієнта в судовому засіданні 1 000,00 грн. Пунктом 3.2 договору сторони погодили, що оплата послуг здійснюватиметься через 60 (шістдесят) календарних днів після ухвалення судом відповідної інстанції судового рішення за наслідками розгляду справи по суті на підставі підписаного сторонами Акта наданих послуг. Факт оплати оформлюється розпискою адвоката про прийняття коштів або квитанцією до прибуткового касового ордера;
- попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат від 27.07.2025 року, згідно якого витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції складають від 5 000,00 грн. до 7 000,00 грн., розрахунок яких здійснено згідно умов договору про надання правничої допомоги № 20-ФО/2024 від 11.06.2024 року;
- акт приймання-передачі № 1 від 19.19.2025 року, відповідно до якого сторони погодили вартість послуг на суму 7 000,00 грн., з яких: складання позовної заяви 2 000,00 грн., складання відповіді на відзив 2 000,00 грн. та участь у судових засіданнях 04.09.2025 року, 09.09.2025 року та 12.09.2025 року 3 000,00 грн. (1 000,00 грн. х 3).
Сторони в судове засідання для вирішення даного питання не з`явилися, від представника відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі, заву не визнає, вважає витрати на професійну правничу допомогу в зазначеному вище розмірі завищеними, неспівмірними та такими, що не відповідають складності справи.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Так, рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року у справі № 183/7785/25 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування завданої моральної шкоди, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.04.2025 по 14.05.2025 у розмірі 19 124,70 грн. (дев`ятнадцять тисяч сто двадцять чотири грн. 70 коп.). Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої морально шкоди 3 000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.). В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь Держави судові витрати у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн.. 00 коп.). Повне судове рішення було складене 15 вересня 2025 року.
Під час ухвалення рішення у справі, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мезінов О.Г. до закінчення судових дебатів зробив відповідну заяву щодо витрат на професійну правничу допомогу, докази на понесення яких він надасть у строки, встановленні нормами ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Встановлено, що представник позивача до заяви додав:
- договір про надання правничої допомоги № 20-ФО/2024 від 11.06.2024 року, відповідно до п. 3.1.1 якого вартість послуг становить: а) за складання позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, пояснень, клопотань про призначення експертизи, заяв про забезпечення позову або доказів, апеляційних/касаційних скарг, відзивів на апеляційні/касаційні скарги, заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, інших процесуальних документів 2 000,00 грн. за 1 (один) процесуальний документ; б) за складання адвокатських запитів, звернень до різних суб`єктів з питань, пов`язаних із наданням правової допомоги за даним договором 500,00 грн. за 1 (один) документ; в) за надання послуг з представництва інтересів клієнта в судовому засіданні 1 000,00 грн.;
- попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат від 27.07.2025 року, згідно якого витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції складають від 5 000,00 грн. до 7 000,00 грн., розрахунок яких здійснено згідно умов договору про надання правничої допомоги № 20-ФО/2024 від 11.06.2024 року;
- акт приймання-передачі № 1 від 19.19.2025 року, відповідно до якого сторони погодили вартість послуг на суму 7 000,00 грн., з яких: складання позовної заяви 2 000,00 грн., складання відповіді на відзив 2 000,00 грн. та участь у судових засіданнях 04.09.2025 року, 09.09.2025 року та 12.09.2025 року 3 000,00 грн. (1 000,00 грн. х 3).
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ухвалене 15 вересня 2025 року, в даному випадку строк на подання відповідних доказів становить 22 вересня 2025 року (оскільки останній день подання такої заяви випав на вихідний день).

Судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мезінов О.Г. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу 19 вересня 2025 року, яка зареєстрована 22 вересня 2025 року за вх..№ ЕС-36377/25, тобто в межах строку, визначеного у ч. 8 ст. 141 ЦПК України, який обраховується з моменту ухвалення рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вже зазначалося, рішенням суду від 15 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України.

Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору.За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

В той же час, у своїй постанові Верховний Суд КАС від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зробив висновок про те, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність (пункт 35 цієї постанови). Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа (п. 36 постанови). Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, а тому останній може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (п. 37 даної постанови).

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначалося вище, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача надано:

- договір про надання правничої допомоги № 20-ФО/2024 від 11.06.2024 року, відповідно до п. 3.1.1 якого вартість послуг становить: а) за складання позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, пояснень, клопотань про призначення експертизи, заяв про забезпечення позову або доказів, апеляційних/касаційних скарг, відзивів на апеляційні/касаційні скарги, заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, інших процесуальних документів 2 000,00 грн. за 1 (один) процесуальний документ; б) за складання адвокатських запитів, звернень до різних суб`єктів з питань, пов`язаних із наданням правової допомоги за даним договором 500,00 грн. за 1 (один) документ; в) за надання послуг з представництва інтересів клієнта в судовому засіданні 1 000,00 грн.;

- попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат від 27.07.2025 року, згідно якого витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції складають від 5 000,00 грн. до 7 000,00 грн., розрахунок яких здійснено згідно умов договору про надання правничої допомоги № 20-ФО/2024 від 11.06.2024 року;

- акт приймання-передачі № 1 від 19.19.2025 року, відповідно до якого сторони погодили вартість послуг на суму 7 000,00 грн., з яких: складання позовної заяви 2 000,00 грн., складання відповіді на відзив 2 000,00 грн. та участь у судових засіданнях 04.09.2025 року, 09.09.2025 року та 12.09.2025 року 3 000,00 грн. (1 000,00 грн. х 3).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження сплати позивачем ОСОБА_1 коштів в розмірі 7 000,00 грн., а саме квитанції, платіжні доручення, будь-які розрахункові документи, в тому числі довідка в довільній формі.

В той же час, суд враховує позицію Об`єднаної Палати КГС ВС, викладену в постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Так, пунктом 3.2 Договору про надання правничої допомоги № 20-ФО/2024 від 11.06.2024 року сторони погодили, що оплата послуг здійснюватиметься через 60 (шістдесят) календарних днів після ухвалення судом відповідної інстанції судового рішення за наслідками розгляду справи по суті на підставі підписаного сторонами Акта наданих послуг. Факт оплати оформлюється розпискою адвоката про прийняття коштів або квитанцією до прибуткового касового ордера.

Суд враховує позицію Об`єднаної Палати КГС ВС, викладену в постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Верховний Суд дотримується позиції у постановах КГС ВС від 07.08.2018 року у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18, згідно яких у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Для підтвердження наведеної позиції Верховний Суд звертається до критеріїв, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанови КГС ВС від 27.11.2020 у справі № 911/4242/15, від 12.11.2020 у справі № 910/3233/18).

Згідно приписів ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу судових рішень Верховного Суду, сторона у справі, крім заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, поданої відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 126 ГПК України, має право подати заперечення щодо розподілу (співмірності) судових витрат (постанова КГС ВС від 03.10.2018 у справі № 910/23017/17, додаткова постанова КГС ВС від 27.06.2018 у справі № 911/1803/17).

Зокрема з аналізу судової практики Верховного Суду (постанови КГС ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 у справі № 917/1071/18) слідує, що якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд звертає увагу (постанова КГС ВС від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17), що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

В свою чергу, представник відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»у заяві заперечував проти стягнення з підприємства витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному вище розмірі, вважає їх завищеними, неспівмірними та такими, що не відповідають складності справи.

Так, позивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу на загальну суму 219 124,70 грн., з яких судом задоволено на загальну суму 22 124,70 грн., що становить 10,09%, виходячи з розрахунку: 22 124,70 грн.(задоволено) / 219 124,70 грн. (заявлено) х 100% = 10,09).

Від заявленої на професійну правничу допомогу суми 7 000,00 грн. 10,09% становить 706,30 грн. (7 000,00 грн. х 10,09 / 100), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням вимог співмірності і розумності, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 706,30 грн.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мезінова О.Г. обґрунтованою, в той же час такою, що підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 12, 15, 81, 133-134, 137, 141, 246, 263, 270, 273, 354 ЦПК України, ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», суд, -

у х в а л и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мезінова Олега Григоровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування завданої моральної шкоди, - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 183/7785/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 706,30 грн. (сімсот шість грн. 30 коп.).

В задоволенні іншої частини заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мезінова Олега Григоровича, - відмовити.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», , місцезнаходження за адресою: 01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, 9-А.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення суду складено 31 жовтня 2025 року.

Суддя Д.І. Городецький