Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Вереш А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дрюченко О.С., заінтересована особа Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дрюченко О.С. звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із заявою, де заінтересована особа Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить: встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 11.10.2024 року виконавчим комітетом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок садибного типу - за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.02.1995 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-870 та реєстраційним посвідченням виданим Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації від 21.02.1995 року. Зазначений будинок є батьківською хатою діда і баби заявниці. У ньому зросли та проживали і проживали сестри ОСОБА_3 (мати заявниці) та ОСОБА_4 спадкодавець.

Оскільки на випадок смерті ОСОБА_2 своїм майном не розпорядилася, а тому спадкування її майна повинно здійснюватися за законом. Оскільки, у спадкодавця ОСОБА_2 не має дітей, інших спадкоємців першої черги, заявниця, ОСОБА_1 згідно ст.1262 та ч.3 ст.1266 СК України є спадкоємцем наступної черги, оскільки є рідною племінницею спадкодавця.

Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хвасти М.М. з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа. Разом з тим, приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу були виявлені розбіжності у документах, а тому заявнику рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

28 жовтня 2025 адвокатом Дрюченко О.С. подана заява про долучення доказів, яка обґрунтована тим, що заява по суті подана через підсистему «Електронний суд», із долученням сканованих копій документів, які при роздруківці є обмежено читабельними, а тому просив долучити до матеріалів справи письмові копії долучених доказів належної якості та копії архівних документів із відповідними перекладами.

Від заінтересованої особи приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хвасти М.М. надійшла заява, в якій остання просила проводити розгляд справи у її відсутності.

30 жовтня 2025 року від ОСОБА_1 та її представника адвоката Дрюченко О.С. надійшла спільна заява про розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних матеріалів, просили задоволити заяву повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 11.10.2024 року виконавчим комітетом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок садибного типу - за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.02.1995 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-870 та реєстраційним посвідченням виданим Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації від 21.02.1995 року.

Із зазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.02.1995 року вбачається, що спадкодавцем була ОСОБА_5 , а спадкоємцем її донька ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 .

Вказане узгоджується із твердженнями заяви, що ОСОБА_2 , як молодша сестра продовжила проживати з батьками та у подальшому успадкувала вказане майно на підставі заповіту.

Із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №78896671 вбачається, що ОСОБА_6 звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хвасти М.М. з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа №62/2024.

Приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу були виявлені розбіжності у документах, внаслідок чого заявниця звернулася до суду із даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження спадкодавця серії НОМЕР_2 від 23.02.1951 року - зазначено російською мовою: ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Нижнє Солотвино Ужгородського району Закарпатської області, батько ОСОБА_8 , мати ОСОБА_9 .

Згідно архівної довідки №Р-1707/01-17 від 23.12.2024 року, виданої Державним архівом Закарпатської області, мати заявниці ОСОБА_10 «так в документі» ОСОБА_11 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книгу реєстрації актів про народження с. Нижнє Солотвино Ужгородського району внесено відповідний запис №16 від 01 лютого 1940 року: місце народження с. Нижнє Солотвино Ужгородського району, батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_13 .

Разом з тим, у свідоцтві про одруження НОМЕР_3 виданого 18.12.1958 року Н.Солотвинською сільською Радою депутатів трудящих, ІНФОРМАЦІЯ_5 спадкодавець дошлюбне прізвище ОСОБА_7 , одружилась із ОСОБА_14 , після одруження присвоєно прізвище ОСОБА_15 .

Системний аналіз вказаних документів виданих на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_7 (дати народження, дата та місце видачі, зазначення батьків) дає змогу дійти суду до висновку, що всі вони стосуються однієї особи спадкодавця ОСОБА_2 .

Також судом досліджено, архівну довідку №Р-1707/01-17 від 23.12.2024 року, виданої Державним архівом Закарпатської області, з якої вбачається, що мати заявниці ОСОБА_16 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що в книгу реєстрації актів про народження с. Нижнє Солотвино Ужгородського району внесено відповідний запис №130 від 02 грудня 1924 року: місце народження с. Нижнє Солотвино Ужгородського району, батько ОСОБА_17 , мати ОСОБА_18 .

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 21.12.44 року, ОСОБА_16 одружилась 01.11.1944 року, після одруження їй присвоєно прізвище - ОСОБА_19 . Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 підтверджується, що ОСОБА_20 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , при цьому у свідоцтві зазначено російською мовою « ОСОБА_21 ».

Для встановлення факту, який просить встановити заявниця судом досліджені архівні довідки походження батьків, баби та діда заявниці.

Згідно архівної довідки №Р-170/01-17 від 05.02.2025 року, виданої Державним архівом Закарпатської області, ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що в книгу реєстрації актів про народження с. Холмці Ужгородського району внесено відповідний запис №149 від 26 листопада 1905 року: місце народження с. Холмці Ужгородського району, батько ОСОБА_22 , мати ОСОБА_23 .

Згідно архівної довідки №Р-170/01-17 від 05.02.2025 року, виданої Державним архівом Закарпатської області, у документах архіву є дані про те, що 06 лютого 1923 року у селі Холмець Ужгородського району в книзі реєстрації актових записів про одруження під №04 було зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_24 (1894 р.н.) та ОСОБА_25 (1905 р.н.).

Суд дійшов висновку, що наявними матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_20 є рідними сестрами, оскільки у них були спільні батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Таким чином, враховуючи вказані документальні підтвердження наявні підстави для встановлення факту родинних відносин між заявницею у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме те, що вона, заявниця, є племінницею ОСОБА_2 .

Норми права застосовані судом при розгляді заяви.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт родинних відносин, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів, а установи, які видали ці документи не можуть виправити допущені в них помилки, то відповідно до п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України (стара редакція ЦПК), громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).

Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника).

В постанові Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі №737/120/18 зазначено про те, що в порядку окремого провадження може бути встановлений факт родинних відносин лише між кровно спорідненими родичами.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії.

Встановлення даних фактів має юридичне значення для заявниці, напряму впливає на її права, інтереси та обов`язки, зокрема оформлення спадкових прав після смерті своєї тітки.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, зважаючи на те, що заявницею, згідно матеріалів справи доведено факт того, що померла ОСОБА_2 є рідною тіткою ОСОБА_1 , що підтверджується вищенаведеними документами, а тому суд приходить до переконання, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дрюченко О.С. - задоволити.

Встановити юридичний факт, а саме те, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 06.11.2025 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк