Справа № 485/1967/25
Провадження №2-о/485/78/25
РІШЕННЯ

іменем України

11 листопада 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючий - суддя Соловйов О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Шевчука К.М.,

представника заінтересованої особи Долганюк Ю.Ю. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Смірнов Володимир Сергійович, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

встановив:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Смірнова В.С., звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Червоне Парутине Очаківського району Миколаївської області. Мати заявника ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу 25 лютого 1994 року - ОСОБА_3 ) була документована паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 виданим 10 квітня 1989 року ВВС Миколаївського РВК Миколаївської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В період з 1991 року по 1993 рік заявник разом з батьками проживав в с. Червоне Парутине ( ОСОБА_4 ). З 1993 року по 2005 рік проживав в с. Старобогданівка Миколаївського району Миколаївської області. З 2000 року по 2005 рік навчався в загальноосвітній школі с. Кірово Миколаївського району Миколаївської області, проте документи не збреглися. Притягувався до кримінальної відповідальності за правопорушення, вчинені на території України: 16 травня 2006 року був засуджений Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років і 6 місяців позбавлення волі, відбував покарання в Державній установі Бережанська виправна колонія (№ 141), звільнився 01 лютого 2008 року; 27 жовтня 2008 року був засуджений Апеляційним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі, відбував покарання в державній установі "Білозерська виправна колонія (№ 105)", був звільнений 12 жовтня 2017 року за ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2017 року умовно достроково на строк 1 рік 9 місяців 9 днів. В 2017 році закінчив Дар"ївську вечірню школу ІІ-ІІІ ступенів Білозерської районної ради Херсонської області. З 2017 року по сьогоднішній день заявник проживає в АДРЕСА_1 . Територію України ніколи не покидав. Рішенням № 4834-51/4834.1-25 від 13 лютого 2025 року заявнику відмовлено у видачі паспорта громадянина України у зв"язку з тим, що не підтверджено громадянство України та повідомлено про необхідність звернутися до суду про встановлення факту постійного проживання на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року). Встановлення факту постійного проживання на території України йому потрібно для вирішення питання про громадянство України та отримання паспорта громадянина України.

10 листопада 2025 року до суду надійшли письмові поснення представника заінтересованої особи ОСОБА_5 на заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, в яких представник просить вирішити справу на розсуд суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Шевчук К. М. заяву підтримали, просили задовольнити.

Представник заінтересованої особи Долганюк Ю.Ю. проти задоволення заяви не заперечувала, покладалась на розсуд суду.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 17 жовтня 2024 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Червоне Парутине Очаківського району Миколаївської області, Україна. Його батьками зазначено - мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_6 (а.с. 11).

За інформацією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису народження № 7 сформованого 31 липня 2025 року вбачається, що відомості про батька заявника записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, за вказівкою матері (а.с.15-16).

Згідно повідомлення першого заступника Управління ДМС України в Миколаївуській області від 07 листопада 2024 року № 4801.3.3-7589/48.2-24, мати заявника ОСОБА_2 була документована паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_3 виданим 10 квітня 1989 року ВВС Миколаївського РВК Миколаївської області, паспортом громадянина України не документувалася, громадянство України не набувала, інформація про її належність до громадянства України відсутня, про що надано копію форми 1 ОСОБА_2 про видачу паспорту громадянина СРСР (а.с. 19).

25 лютого 1994 року мати заявника ОСОБА_2 уклала шлюб з чоловіком ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_8 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 виданого 25 лютого 1994 року (а.с. 14).

За наданою інформацією старостою сіл Острівка, Матросівка, Червоне Парутине О.Бабій від 31 серпня 2023 року № 13/04.03, згідно до Погосподарської книги № 1 за 1991-1993 рік, особовий рахунок № НОМЕР_5 , заявник ОСОБА_1 дійсно в період з 1991 року по 1993 рік проживав в селі Червоне Парутине (Красное Парутино) разом з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , про що Погосподарській книзі за 1991 - 1993 рік на сторінках 179-180 зроблені відповідні записи. Більш точна інформація щодо конкретних дат проживання ОСОБА_1 , або реєстрації ОСОБА_1 в архівах Острівського старостинського округу відсутня (а.с. 21-22).

Заявник зазначає, що з 1993 року по 2005 рік проживав в с. Старобогданівка Миколаївського району Миколаївської області.

З 2000 року по 2005 рік навчався в загальноосвітній школі с. Кірово Миколаївського району Миколаївської області, проте документи не збереглися.

В 2017 році заявник закінчив Дар`ївську вечірню школу ІІ-ІІІ ступенів Білозерської районної ради Херсонської області, свідоцтво про базову загальну середню освіту НОМЕР_6 видане 10 червня 2017 року, що підтверджується листом заступника директора Державного підприємства "Інфоресурс" від 19 червня 2025 року № 01-15/2172 (а.с. 20).

Заявник притягувався до кримінальної відповідальності за правопорушення, вчинені на території України, за даними довідки згідно архівної облікової картки ДУ "Бережанська виправна колонія (№141)" заявник 16 травня 2006 року був засуджений Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років і 6 місяців позбавлення волі, відбував покарання в Державній установі "Бережанська виправна колонія (№ 141)", звільнився 01 лютого 2008 року після відбуття покарання (а.с. 23)

27 жовтня 2008 року заявник був засуджений Апеляційним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі, відбував покарання з 11 квітня 2009 року по 10 червня 2009 року в ДУ "Кременчуцька виховна колонія", з 21 листопада 2012 року по 12 жовтня 2017 року відбував покарання в ДУ "Білозерська виправна колонія (№ 105)", був звільнений 12 жовтня 2017 року за ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2017 року, згідно ст. 81 КК України - умовно достроково на строк 1 рік 9 місяців 9 днів. Вибув за адресою - АДРЕСА_1 . До засудження проживав за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається з довідки ДУ "Кременчуцька виховна колонія" від 17 червня 2025 року № 18-25 та повідомлення начальника ДУ "Дар"ївська виправна колонія (№10)" (а.с. 18, 24-25).

Мати заявника померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вітчим заявника помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з наданих копій свідоцтв про смерть (а.с. 12-13).

За отриманням паспорту громадянина України по досягненню 16 років заявник не звертався.

13 лютого 2025 року рішенням №4834-51/4834.1-25 про відмову в оформленні паспорта у формі ID -картки засвідченого Управлінням ДМС у Миколаївській області, заявнику відмовлено у видачі паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що не підтверджено громадянство України та повідомлено про необхідність звернутися до суду про встановлення факту постійного проживання на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або факту проживання на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) (а.с. 10).

Згідно повідомлення в.о. начальника Державної прикордонної служби від 13 червня 2025 року № 19/49351-25-Вих, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування окупованою територією України у період з 08 листопада 2017 року по 13 червня 2025 року заявником в базі даних не виявлено (а.с. 17).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття та припинення громадянства України визначаються законом.

За нормою ст. 9 Закону України "Про правонаступництво України" всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п.п. "в" п.10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 та відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (або одним із них) або законним представником, подає один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

Отже, підтвердження належності до громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання батьків заявника або його самого у неповнолітньому віці в Україні станом на 24 серпня 1991 року чи станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення.

Подані заявником документи підтверджують факт його постійого проживання у неповнолітньому віці в Україні станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, оскільки як встановлено судом у період з 1991 року по 1993 року заявник постійно проживав з матір"ю в с. Червоне Парутине Очаківського району Миколаївської області.

Мати заявника, ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 ) документована паспортом колишнього СРСР. Інформація про видачу паспорту громадянина України матері заявника відсутня.

Таким чином, суд вважає, що заявником надані достатні та належні докази, які у сукупності підтверджують факт його народження та проживання в неповнолітньому віці на території України разом з матір"ю станом на 24 серпня 1991 року.

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для підтвердження належності до громадянства України, а тому суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 265, 315-319 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Смірнов Володимир Сергійович, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Червоне Парутине Очаківського району Миколаївської області, на території України у неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 11 листопада 2025 року.

Суддя О. В. Соловйов