Справа № 213/3270/25
Провадження № 2-др/197/7/25
11 листопада 2025 року с-ще Широке
Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Гетьманенко О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" - Сарани Артура Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
у Широківський районний суд Дніпропетровської області через систему "Електронний суд" надійшла заява Сарани А.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 213/3270/25 за позовною заявою ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 05.09.2024-100000397 від 05.09.2024, а саме просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 6000 грн. Заяву мотивовано тим, що рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 07.10.2025 у цивільній справі № 213/3270/25 позов ТОВ "Споживчий центр " було задоволено, але не вирішено питання про стягнення судових витрат, які позивач поніс при розгляді справи, а саме витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 6000 грн. У зв`язку з наведеним, представник Сарана А.О. просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з наданням позивачу правничої допомоги у розмірі 6000 грн.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2025 було прийнято до розгляду заяву представника позивача адвоката Сарани А.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 213/3270/25. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Будь-яких заяв чи клопотань не надходило.
ТОВ "Споживчий центр" в судове засідання явки свого представника не забезпечило, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання була повідомлена, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Будь-яких заяв чи клопотань не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків.
07 жовтня 2025 року рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області у цивільній справі № 213/3270/25 позовні вимоги ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №05.09.2024-100000397 від 05 вересня 2024 року задоволено повністю.
При ухваленні рішення, судом не вирішувалось питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем. В позовній заяві зазначено про те, що ТОВ "Споживчий центр" понесе витрати на оплату послуг з професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 6000 гривень.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат".
В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання правової допомоги № 01/25-СЦ від 01.04.2025 року, укладений між ТОВ "Споживчий центр" та адвокатським об`єднанням "Лекс верітас"; звіт про виконану роботу від 08.10.2025 відповідно до договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги; платіжну інструкцію № СЦ00045442 від 09.10.2025 про сплату ТОВ "Споживчий центр" 6000 грн на рахунок адвокатського об`єднання "Лекс верітас" за надання правничої допомоги згідно додаткової угоди угоди № 1 до договору № 01/25-СЦ.
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу представника заявника підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц.
Судом встановлено, що понесені ТОВ "Споживчий центр" витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, підтверджуються матеріалами справи, а саме: договором про надання правової допомоги № 01/25-СЦ від 01.04.2025 року, укладений між ТОВ "Споживчий центр" та адвокатським об`єднанням "Лекс верітас"; звітом про виконану роботу від 08.10.2025 відповідно до договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги; платіжною інструкцією № СЦ00045442 від 09.10.2025 про сплату ТОВ "Споживчий центр" 6000 грн на рахунок адвокатського об`єднання "Лекс верітас" за надання правничої допомоги згідно додаткової угоди угоди № 1 до договору № 01/25-СЦ.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн підлягають стягненню з відповідачки.
Керуючись ст.ст. 15, 133, 137, 141, 270 ЦПК України, ст. 59 Конституції України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного додаткового рішення - 11.11.2025.
Суддя М.В. Панчук