Справа № 515/1306/25
Провадження № 2-о/515/1659/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Дем`янової О.А.,

за участю: секретаря судового засідання Унгурян Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в залі суду у м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення юридичного факту,

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Дукіна С.В. звернулася до Татарбунарського районного суду Одеської області з заявою із залученням заінтересованої особи: Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення юридичного факту.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала на те, що 26 травня 1992 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після укладення шлюбу змінила своє дівоче прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». Під час перебування у шлюбі у подружжя спільних дітей не було.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік заявниці помер у КНП «Арцизька центральна опорна лікарня» та згодом їй стало відомо про наявність актового запису про його смерть №665 від 12 серпня 2025 року, складеного Арцизьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Після проведення процедури поховання, заявниця звернулася до нотаріуса з метою відкриття Спадкової справи, щодо майна померлого чоловіка та до ПФУ з метою отримання соціальних виплат на померлого, але їй було в усній формі відмовлено з підстав ненадання Свідоцтва про смерть.

З метою оформлення Свідоцтва про смерть чоловіка заявниця звернулася до Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області та отримала відмову у зв`язку з тим, що у наданих нею документах виявлено розбіжності у написанні їх з чоловіком прізвищ, а саме прізвище дружини « ОСОБА_4 », а прізвище померлого чоловіка « ОСОБА_4 ». При цьому зазначає, що чоловік у зв`язку з неможливістю отримання спадку після смерті матері ОСОБА_5 у зв`язку з виявленими розбіжностями у написанні їх з матір`ю прізвищ, у судовому порядку змінив своє прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ».

Посилаючись на те, що на даний час у зв`язку з розбіжностями у написанні їх з чоловіком прізвищ вона позбавлена можливості отримати Свідоцтво про смерть чоловіка, відповідно, у подальшому реалізувати своє право на отримання спадку після його смерті та відповідних виплат на померлого, просила встановити юридичний факт, що вона є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2025 року справу передано судді Дем`яновій О.А.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської від 28 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні в порядку окремого провадження.

Заявниця та її представник адвокат Дукін С.В. у судове засідання не з`явилися. Від представника заявниці через підсистему «Електронний суд» 03 листопада 2025 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявниці ОСОБА_1 , в якій представник заявниці також просив вимоги заяви про встановлення юридичного задовольнити (а.с.58-59,60).

Представник заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області у судове засідання не з`явився через підсистему ЄСІВТС «Електронний суд» подав заяву про проведення слухання справи 18.09.2025 року без її участі. Свою позицію щодо задоволення чи відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 не висловила (а.с.31).

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 24 квітня 1992 року, заявниця уклала шлюб зі своїм чоловіком, ім`я якого мовою оригіналу записано « ОСОБА_6 » та після реєстрації шлюбу змінила прізвище, яке мовою оригіналу записано « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». Місцем реєстрації мовою оригіналу є «Отдел ЗАГСа г.Татарбунары Одесская обл.», про що зроблено актовий запис №28 (а.с.9).

Із долучених заявницею до матеріалів справи копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 21 липня 1998 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 07.05.2007 року, Витягу з Реєстру територіальної громади №2025/011361384 від 12.08.2025 року, картки фізичної особи-платника податків № НОМЕР_4 від 05.09.2006 року, Довідки до Акта огляду МСЕК серії 2-18 ОВ №074133 від 09.10.2007 року вбачається, що прізвище заявниці українською мовою записано « ОСОБА_4 », російською мовою « ОСОБА_8 » (а.с. 6,7,8,9).

Зі Свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого повторно 16 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарсько-Волинського управління юстиції Житомирської області, слідує, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі реєстрації народжень 24 лютого 1955 року Дворищенською сільською радою Володарсько-Волинського району зроблено актовий запис №7. У графі «Батько» записано « ОСОБА_10 » та графі «Мати» « ОСОБА_5 » (а.с.10).

Із паспорту серії НОМЕР_6 , виданого 4 листопада 1996 року Вол.-Волинським РВ УМВС України в Житомирській області на ім`я матері ОСОБА_9 слідує, що прізвище особи записано і українською , і російською мовами « ОСОБА_4 » (а.с.18).

Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим 30 листопада 2021 року Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_4 померла « ОСОБА_5 » (а.с.17).

З копії паспорта серії НОМЕР_8 , виданого 28 травня 1996 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області вбачається, що ім`я власника записано « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Солодирі Володарськ-Волинського району Житомирської області. На сторінці 2 вищевказані всі відомості викладено у перекладі на російську мову прізвище чоловіка зазначено « ОСОБА_4 » (а.с.11).

У Довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 25.06.2001 року вбачається, що ідентифікаційний номер НОМЕР_9 присвоєно особі, прізвище якої зазначено « ОСОБА_4 » (а.с.13).

Також, з матеріалів справи слідує, що 14.11.2022 року органом 5146 видано паспорт громадянина України № НОМЕР_10 на ім`я « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.12).

Також, із дослідженої судом копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А.А. та зареєстрованого в реєстрі №1145 (Спадкова справа №38/2022) вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, отримав у спадок від своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , земельну ділянку (а.с.19).

Також, судом встановлено, що 07 листопада 2017 року рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області у справі № 515/1240/17 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та виділено їй та чоловікові із спільної сумісної власності подружжя по частині ідеальної частки житлового будинку з господарськими та дворовими спорудами, припинивши їх право спільної сумісної власності на нього. У вказаному рішенні судом встановлено, що за час сумісного проживання у шлюбі за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_11 був збудований та введений в експлуатацію житловий будинок з господарськими та дворовими спорудами по АДРЕСА_1 , який належав їм на праві спільної сумісної власності. У вказаному рішенні суду прізвища позивачки та відповідача зазначені « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_4 » (а.с.15-16).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 108441430 від 20.12.2017 року слідує, що на підставі вказаного рішення суду ОСОБА_1 зареєструвала право приватної власності на виділену їй частину спільного майна-житлового будинку з господарськими та дворовими спорудами (а.с.14).

Із матеріалів справи також вбачається, що на своє звернення до Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області щодо отримання (повторно) свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , заявниця отримала відмову №51/24.5-19 від 20.08.2025 року у зв`язку з виявленими розбіжностями та відсутністю документів, що підтверджують родинні зв`язки. Крім того, із наданих Саратському відділу свідоцтва про шлюб НОМЕР_11 від 24.04.1992 року, виданого Татарбунарським відділом ЗАГСа Одеської області відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , на підставі актового запису про шлюб № 28 від 24.04.1992 року, складеного Татарбунарським відділом ЗАГСА Одеської області та актового запису про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , № 38 від 26.05.1992 року, складеного Татарбунарським відділом ЗАГСА Одеської області вбачаються розбіжності у написанні номера актового запису та дати їх видачі (а.с.22).

Також, представником заявниці до матеріалів справи долучено копію Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_12 , виданого повторно 08 жовтня 2025 року Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вбачається, що 26 травня 1992 року зареєстровано шлюб між особами « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , та « ОСОБА_13 », ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис складено за №38, після реєстрації шлюбу прізвище дружини з « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_4 » (а.с.39).

Із відповіді Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у білгород-Дністровському районі Одеської області №683/24,5-20 від 15.10.2025 року, наданому суду на виконання ухвали про витребування доказів від 09 жовтня 2025 року, слідує, що у ввіреному вказаній установі архіві наявний актовий запис про шлюб № 38 від 26.05.1992 року, складений Татарбунарським ВДРАЦС у Білгород-Дністровському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , при цьому відсутня відмітка про розірвання шлюбу в актовому записі про шлюб. Також, при здійсненні перевірки у ввіреному архіві на наявність актового запису про розірвання шлюбу відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 за період з часу реєстрації шлюбу по теперішній час актовий запис про розірвання шлюбу відсутній (а.с.18-50).

Із Витягу з Реєстру територіальної громади №2022/001523580, наданого Татарбунарською територіальною громадою 28.11.2022 року, зареєстрованим місцем проживання особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є АДРЕСА_1 (а.с.53).

Згідно з довідкою №03-20/8341, виданою виконавчим комітетом татарбунарської міської ради 17.10.2025 року, ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 , до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за вищевказаною адресою зареєстрованого місця проживання померлого (а.с.54).

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів (ч.1, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК).

Згідно з п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.

Статтею 315 ЦПК визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України в п. 1Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 273 ЦПК України (пункт 1 частини першої статті 315 діючого ЦПК України) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні суду, окрім відомостей про факт, встановлений судом, доказів, на підставі яких суд установив цей факт, суд зазначає мету його встановлення (ст.319 ЦПК України).

Встановлення факту родинних відносин має для заявниці юридичне значення та надасть можливість підтвердити факт родинних стосунків при вирішенні питання про прийняття спадщини за законом після ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та отримання відповідних виплат на померлого в органах Пенсійного фонду, оскільки іншим шляхом, крім судового порядку, це зробити неможливо.

Суд вирішує питання у сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що наданих доказів по справі достатньо для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин. Окрім цього, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпції щодо фактів.

Так, у судовому засіданні на підставі наданих суду доказів, встановлено, що заявниця уклала шлюб з померлим ОСОБА_2 , у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». Розбіжності у написанні її прізвища з прізвищем чоловіка виникли з причини зміни чоловіком свого прізвища з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 » з метою прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_5 та подальшою зміною паспорта, у якому його прізвище вказано « ОСОБА_4 ». Шлюб між ОСОБА_1 та її ОСОБА_2 згідно з актовим записом про шлюб № 38 від 26.05.1992 року, складеним Татарбунарським ВДРАЦС у Білгород-Дністровському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) згідно архіву органу ДРАЦС наявний, при цьому при цьому відсутня відмітка про розірвання шлюбу в актовому записі про шлюб. Також при здійсненні перевірки у органом ДРАЦС у ввіреному архіві на наявність актового запису про розірвання шлюбу відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 за період з часу реєстрації шлюбу по теперішній час, встановлено, що актовий запис про розірвання шлюбу відсутній.

Аналізуючи наведене, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо доказів для встановлення факту, що заявниця ОСОБА_1 є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , що необхідно заявниці для реалізації свого права на спадкування майна померлого та отримання відповідних виплат на померлого у ПФУ.

Керуючись ст.ст. 2,4,12,15,16, 76,77,80,81,89,263,293,294,315,319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_13 ), яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9 ), який був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А.Дем`янова