Справа №760/4913/24
Провадження № 2/760/2031/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Невеселої Н.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Кудіна А.В. звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №Z75.00606.04009744 від 08 червня 2018 року в розмірі 26406,19 грн, за кредитним договором № Z75.00614.004380446 від 27 вересня 2018 року в розмірі 91720,90 грн, за кредитним договором № Z75.00606.004141210 від 26 липня 2018 року в розмірі 28090,77 грн, за кредитним договором №002/4767674-СК від 31 травня 2018 року в розмірі 3235,53 та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 червня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №Z75.00606.04009744.

07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого, АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників №3 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача з кредитним договором №Z75.00606.04009744 від 08 червня 2018 року в сумі 26406,19 грн, з яких: 8678,07 грн - сума заборгованості за основним боргом; 17728,12 грн - сума заборгованості за відсотками.

27 вересня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z75.00614.004380446.

07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого, АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників №3 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача з кредитним договором № Z75.00614.004380446 від 27 вересня 2018 року в сумі 91720,90 грн, з яких: 27222,47 грн - сума заборгованості за основним боргом; 64498,43 грн - сума заборгованості за відсотками.

26 липня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z75.00606.004141210.

07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого, АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників №3 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача з кредитним договором №Z75.00606.004141210 від 26 липня 2018 року в сумі 28090,77 грн, з яких: 9485,16 грн - сума заборгованості за основним боргом; 18605,61 грн - сума заборгованості за відсотками.

31 травня 2018 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Таскомбанк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/4767674-СК від 31 травня 2018 року.

02 грудня 2022 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02 грудня 2022 року Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3235,53 грн, з яких: 1774,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1460,54 грн - сума заборгованості за відсотками.

Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданій їй грошові кошти в строки, передбачені кредитними договорами.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №Z75.00606.04009744 від 08 червня 2018 року в розмірі 26406,19 грн, з яких: 8678,07 грн - сума заборгованості за основним боргом; 17728,12 грн - сума заборгованості за відсотками.; за кредитним договором № Z75.00614.004380446 від 27 вересня 2018 року в розмірі 91720,90 грн, з яких: 27222,47 грн - сума заборгованості за основним боргом; 64498,43 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №Z75.00606.004141210 від 26 липня 2018 року в сумі 28090,77 грн, з яких: 9485,16 грн - сума заборгованості за основним боргом; 18605,61 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №№002/4767674-СК від 31 травня 2018 року в розмірі 3235,53 грн, з яких: 1774,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1460,54 грн - сума заборгованості за відсотками.

Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов кредитних договорів, позивач просить позов задовольнити з підстав, викладених у позові.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2024 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою суду від 01 березня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами. Однак, рекомендований лист з додатками повернувся до суду без вручення відповідачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №644.

Відповідачу було повторно направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі. Однак, рекомендований лист з додатками повернувся до суду без вручення відповідачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №350.

Згідно ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст.130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена.

Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що справу може бути розглянуто по суті.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що 08 червня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №Z75.00606.04009744, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит (грошові коти) на поточні потреби в сумі 14400 грн строком на 24 місяців зі сплатою процентів у сумі 9,99% річних.

27 вересня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z75.00614.004380446, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит (грошові коти) на поточні потреби в сумі 37000 грн строком на 48 місяців зі сплатою процентів у сумі 9,99% річних.

26 липня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z75.00606.004141210, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит (грошові коти) на поточні потреби в сумі 11586 грн строком на 60 місяців зі сплатою процентів у сумі 9,99% річних.

07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого, АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників №3 до договору факторингу №07072023 від 07 липня 2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Z75.00606.00400974 від 08 червня 2018 року в сумі 26406,19 грн, з яких: 8678,07 грн - сума заборгованості за основним боргом; 17728,12 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №Z75.00614.004380446 від 27 вересня 2018 року в сумі 91720,90 грн, з яких: 27222,47 грн - сума заборгованості за основним боргом; 64498,43 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №Z75.00606.004141210 від 26 липня 2018 року в сумі 28090,77 грн, з яких: 9485,16 грн - сума заборгованості за основним боргом; 18605,61 грн - сума заборгованості за відсотками.

31 травня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Таскомбанк» укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/4767674-СК від 31 травня 2018 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитну картку з встановленим кредитним лімітом до 100000 грн з встановленою процентною ставкою 40,43% річних.

02 грудня 2022 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/7-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №НІ/11/7-Ф від 02 грудня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3235,53 грн, з яких: 1774,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1460,54 грн - сума заборгованості за відсотками.

Так, вбачається, що всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення про відступлення права вимоги, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права грошової вимоги позивачу відповідач не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора, в зв`язку з чим ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №Z75.00606.04009744 від 08 червня 2018 року в розмірі 26406,19 грн, з яких: 8678,07 грн - сума заборгованості за основним боргом; 17728,12 грн - сума заборгованості за відсотками.; за кредитним договором № Z75.00614.004380446 від 27 вересня 2018 року в розмірі 91720,90 грн, з яких: 27222,47 грн - сума заборгованості за основним боргом; 64498,43 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №Z75.00606.004141210 від 26 липня 2018 року в сумі 28090,77 грн, з яких: 9485,16 грн - сума заборгованості за основним боргом; 18605,61 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №№002/4767674-СК від 31 травня 2018 року в розмірі 3235,53 грн, з яких: 1774,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1460,54 грн - сума заборгованості за відсотками.

Як передбачено п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України (далі по тексту - ЦК України) до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ст.1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або Фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від Фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Положеннями ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач, як позичальник, тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

З матеріалів справи вбачається, що укладені відповідачем договори відповідають вимогам закону, умови договорів з боку кредитодавців виконані, грошові кошти відповідачу надані.

В свою чергу, відповідач умови договорів не виконує, в зв`язку з чим утворилася заборгованість.

З наданих суду розрахунків заборгованості, що містяться в матеріалах справи, встановлено, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитними договорами не виконувала, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами не повернула, чим порушила вимоги ст.526 ЦК України, умови кредитних договорів №Z75.00606.04009744 від 08 червня 2018 року, № Z75.00614.004380446 від 27 вересня 2018 року, №Z75.00606.004141210 від 26 липня 2018 року, №002/4767674-СК від 31 травня 2018 року.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку.

Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Розрахунок суми заборгованості відповідача за кредитним договором, наданий суду і відповідає вимогам закону, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інші розрахунки, які би спростовували нарахування позивача.

Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи вищевикладене, можна вважати, що істотними умовами кредитного договору відповідно до закону є умови про предмет, ціну, строк його дії, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за кредитним договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

З урахуванням цього, неналежного виконання відповідачем умов кредитних договорів, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №Z75.00606.04009744 від 08 червня 2018 року в розмірі 26406,19 грн, з яких: 8678,07 грн - сума заборгованості за основним боргом; 17728,12 грн - сума заборгованості за відсотками.; за кредитним договором №Z75.00614.004380446 від 27 вересня 2018 року в розмірі 91720,90 грн, з яких: 27222,47 грн - сума заборгованості за основним боргом; 64498,43 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №Z75.00606.004141210 від 26 липня 2018 року в сумі 28090,77 грн, з яких: 9485,16 грн - сума заборгованості за основним боргом; 18605,61 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №№002/4767674-СК від 31 травня 2018 року в розмірі 3235,53 грн, з яких: 1774,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1460,54 грн - сума заборгованості за відсотками.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3028 грн в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись статтями 10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №Z75.00606.04009744 від 08 червня 2018 року в розмірі 26406 (двадцять шість тисяч чотириста шість) гривень 19 копійок, заборгованість за кредитним договором №Z75.00614.004380446 від 27 вересня 2018 року в розмірі 91720 (дев`яносто одна тисяча сімсот двадцять) гривень 90 копійок, заборгованість за кредитним договором №Z75.00606.004141210 від 26 липня 2018 року в розмірі 28090 (двадцять вісім тисяч дев`яносто) гривень 77 копійок, заборгованість за кредитним договором №№002/4767674-СК від 31 травня 2018 року в розмірі 3235 (три тисячі двісті тридцять п`ять) гривень 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч.1 ст.355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст.273 ЦПК України).

Відомості щодо учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М.Аксьонова