Номер провадження2/205/150/25
провадження № 2/205/150/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Пєтіної К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»» про відшкодування матеріальних збитків з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.11.2023 року звернулась до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила:

- стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 102 884,71 грн. матеріальних збитків (вартості відновлювального ремонту), завданих внаслідок пошкодження транспортного засобу; 55 704,14 грн. втрат від інфляції; 11 940,26 грн. три відсотки річних; 10 000,00 грн. моральної шкоди, що разом становить 180 529,11 грн.;

- стягнути із ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 6 100,00 грн. страхового відшкодування; 3 106,30 грн. втрат від інфляції; 590,11 грн. три відсотки річних; 7 180,90 грн. пені, що разом становить 16 977,31 грн.;

- вирішити питання про розподіл між відповідачами судових витрат, а саме: 1 580,05 грн. судового збору, а також 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом даної справи.

Позов мотивований тим, що позивачу на праві приватної власності належить транспортний засіб спеціалізований фургон Peugeot Boxer, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі Пежо). 11.05.2021 року у м. Дніпро по пр. Свободи, в районі будинку 401 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі Пежо, під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі Шкода), під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобіль Пежо отримав механічні ушкодження. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Шкода, рухаючись в районі будинку 401 по пр. Свободи в м. Дніпро в напрямку від вул. Юрія Кондратюка до вул. Панаса Мирного, здійснила перестроювання (зміну смуги руху) із попутним різким зниженням швидкості, не обумовленим дорожньою обстановкою (немотивована для інших учасників дорожнього руху зупинка автомобіля Шкода) при цьому ОСОБА_2 , виконуючи вказаний маневр, не надала перевагу у русі попутному автомобілю Пежо під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого відбулось зіткнення вищезгаданих автомобілів. Наряд поліції, що прибув на місце ДТП за викликом водія ОСОБА_3 , запропонував водіям скласти Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (так званий «Європротокол»). Водії, помилково вважаючи, що розмір шкоди, завданий транспортним засобам, є незначним, узгодили між собою обставини скоєння ДТП, відповідно до яких винною у настанні ДТП визнала себе водій ОСОБА_2 , що відображене у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 11.05.2021 року. ОСОБА_3 за фактом вищевказаної ДТП до адміністративної відповідальності не притягався, протокол про адміністративне порушення за фактом вказаного ДТП щодо нього не складався, вини у скоєнні ДТП останній не визнавав. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2023 року, ухваленим за наслідками розгляду цивільної справи № 205/11458/21, констатована наявність підстав для цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну власнику автомобіля Пежо, внаслідок ДТП.

Зі змісту Повідомлення від 11.05.2021 року, вбачається, що автомобіль Шкода належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . Вказана інформація також підтверджена відомостями, що надійшли в електронному вигляді від Міністерства внутрішніх справ, у відповідь на запит № 833325 від 13.11.2021 року. Відповідно до відомостей, вказаний у повідомленні від 11.05.2021 року та інформації, що міститься на офіційному веб-сайті Моторного транспортного страхового бюро, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Шкода станом на 11.05.2021 року була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Кредо» відповідно до полісу № 200897645. Крім того, автомобіль Пежо був застрахований в ПрАТ «СК «Уніка» за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 005173/4057/0000112 від 01.09.2020 року.

Оскільки водіями на місці ДТП було складене повідомлення від 11.05.2021 року, ПрАТ «СК «Уніка» за Договором КАСКО здійснило страхову виплату лише в межах 50 000,00 грн. за вирахуванням франшизи, а саме 43 900,00 грн., з підстав передбачених пунктами 10.2., 10.8., 10.9. Договору КАСКО.

Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 15.05.2021 року здійснений огляд пошкодженого автомобіля Пежо, в ході якого зафіксовані механічні ушкодження, які дістав вказаний транспортний засіб внаслідок ДТП, що зафіксоване Актом огляду транспортного засобу від 15.05.2021 року, до якого додаються фотознімки пошкоджень у кількості 34 світлини. Після відповідного огляду автомобіль Пежо, будучи на той момент достатньо новим, 08.07.2021 року був відремонтований на офіційній сервісній станції технічного обслуговування ПП «Сінгл-Сервіс». Загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт, з урахуванням вартості необхідних запчастин і матеріалів склала 152 884,71 грн. Таким чином, загальний розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу пошкодженням його речі (автомобіля Пежо) внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 становить 152 884,71 грн., розмір невідшкодованих до теперішнього часу збитків становить 108 984,71 грн.

ОСОБА_1 зверталася із письмовими вимогами до ТДВ «СК «Кредо» щодо відшкодування різниці між лімітом страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановленим Розпорядження Нацкомфінпослуг від 29.12.2015 року № 3471 (50 000,00 грн.) та розміром страхового відшкодування, отриманим від ПрАТ «СК «Уніка» (43 900,00 грн.) у розмірі 6 100,00 грн.; ОСОБА_2 щодо відшкодування різниці між розміром невідшкодованих збитків (139 851,77 грн.) та лімітом страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановленим Розпорядження Нацкомфінпослуг від 29.12.2015 року № 3471 (50 000,00 грн.) а саме 133 751,77 грн.

Позивачу внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 заподіяна моральна шкода, яка полягала у сильних душевних хвилюваннях, детермінованих наступними чинниками: ОСОБА_2 спочатку визнала свою вину у настанні ДТП, а потім почала її заперечувати, що призвело до затягування строків розгляду справи впродовж тривалого часу; автомобіль ОСОБА_1 на момент настання ДТП був новий, однак через допущені з боку ОСОБА_2 порушення вимог ПДР дістав сильні механічні ушкодження; відповідач вже понад 4 (чотири!) роки ухиляється від погашення заподіяного матеріального збитку; відповідач затягує розгляд даної судової справи, зокрема через регулярні заяви про відкладення судових засідань, що неодноразово подавалися ОСОБА_2 та її представником, призначення експертиз, тощо. Отже, позивачу за фактом ДТП, яка мала місце 11.05.2021 року, заподіяна також і моральна шкода, яка має бути відшкодована відповідачем ОСОБА_2 , відповідно до наступного. Факт пошкодження майна ОСОБА_1 внаслідок ДТП та необхідність відновлення власних прав у судовому порядку впродовж тривалого часу вказують на істотний розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, яку позивач оцінює в 10 000,00 грн.

До ТДВ «СК «КРЕДО» ОСОБА_1 зверталася із вимогою про виплату страхового відшкодування листом від 15.11.2021 року, який був отриманий вказаним відповідачем 29.11.2021 року. Відтак, починаючи із 30.11.2021 року у ТДВ «СК «КРЕДО» виникла зобов`язання вжити дії щодо виплати страхового відшкодування позивачу. Заява про страхове відшкодування подана до ТДВ «СК «КРЕДО» 29.11.2021 року, отже страхове відшкодування мало бути здійснене не пізніше 28.02.2022 року. Оскільки заподіяна майнова шкода не відшкодована страховиком, починаючи з 01.03.2022 року має місце порушення строку виконання зобов`язання.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 17.11.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

22.12.2023 року до суду надійшов від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Добринь Я.О. відзив, у якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відсутність постанови суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, неузгодження між водіями обставин скоєння ДТП під час складання Європротоколу, очевидну вину подія ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, яка відображена на схемі ДТП та вбачається із характеру пошкоджень автомобілів відповідач стверджує, що складене повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є неприпустимим доказом вини відповідача та її вина у завданні шкоди має бути доведена позивачем належними та допустимими доказами, та встановити обставини ДТП у даному судовому провадженні. Відповідно Акту огляду транспортного засобу, огляд проводився 15.05.2021 року без участі відповідача, жодних документів, які свідчать про запрошення відповідача на огляд автомобіля матеріали справи не містять, що ставить під сумнів дані зафіксовані під час огляду пошкодження.

19.01.2024 року до суду від представника ТДВ «СК «Кредо» надійшов відзив на позов, у якому він просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідно до умов договору КАСКО ПрАТ «СК «Уніка» було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу PEUGEOT BOXER, р.н. НОМЕР_1 , розрахунок вартості матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу, що дорівнює 152 924,71 грн. Відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 3471 від 29.12.2015 року, що було чинним на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України становить 50 000,00 грн. потерпілому. 07.06.2021 року ПрАТ «СК «Уніка» згідно страхового акту № 00427078 здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 43 900,00 грн. (50 000,00 грн. максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України 6 100,00 грн. франшиза, згідно умов Договору КАСКО). Факт виплати ПрАТ «СК «Уніка» страхового відшкодування позивачу підтверджується платіжним дорученням №225434 від 07.06.2021 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу SKODA FABIA, р.н. НОМЕР_2 , застрахована у ТДВ «СК «Кредо» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200897645, що був чинним на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.05.2021 року. 29.11.2021 року за результатами розгляду позовної заяви ПрАТ «СК «Уніка» до ТДВ «СК «Кредо» про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації, Господарським судом Запорізької області було винесено рішення по справі № 908/2733/21, згідно з яким позовні вимоги ПрАТ «СК «Уніка» були задоволені в повному обсязі. 17.12.2021 на виконання вищевказаного рішення суду ТДВ «СК «Кредо», на підставі Страхового акту №2007869-1 від 17.12.2021, було сплачено страхове відшкодування в порядку суброгації на користь ПрАТ «СК «Уніка» в розмірі 43 900,00 грн. Факт виплати ТДВ «СК «Кредо» страхового відшкодування в порядку суброгації на користь ПрАТ «СК «Уніка» підтверджується платіжним дорученням №8449 від 17.12.2021 року. Долучений до матеріалів справи Звіт №22-06.21 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 20.06.2021 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , який був відхилений Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, внаслідок розгляду цивільної справи №205/11458/21. ТДВ «СК «Кредо», керуючись ухваленим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2023 року у справі №205/11458/21, так само розцінює наданий Звіт №22-06.21 як неналежний та недопустимий доказ. Звіт №22-06.21 був складений вже після фактичної виплати ПрАТ «СК «Уніка» страхового відшкодування на користь позивача. ТДВ «СК «КРЕДО» вважає, що позивач діяла неправомірно та незаконно, пред`являючи вимогу щодо стягнення недоотриманого страхового відшкодування до відповідача 2, оскільки відповідач 2 не є належною стороною в даних правових відносинах. Пошкоджений транспортний засіб PEUGEOT BOXER, р.н. НОМЕР_1 є застрахованим у ПрАТ «СК «Уніка», а відтак усі зауваження та скарги стосовно розміру нарахованого і виплаченого страхового відшкодування або здійснення доплати страхового відшкодування слід направляти саме до страховика позивача до ПрАТ «СК «Уніка». Однак, обравши спосіб оформлення документів про дорожньотранспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України, позивач тим самим обмежила граничний (максимальний) розмір страхового відшкодування, що буде належати їй до виплати, а саме 50 000,00 грн. ТДВ «СК «Кредо» категорично не визнає позовну вимогу позивача стосовно виплати страхового відшкодування у розмірі 6 100,00 грн., оскільки вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. ТДВ «СК «Кредо» заперечує стосовно відшкодування на користь позивача витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., вважаючи їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23.04.2024 року в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 адвоката Добринь Я.О. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Кредо»» про відшкодування матеріальних збитків з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, стягнення страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 28.08.2024 року призначено по цивільній справі № 205/12392/23, 2/205/727/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Кредо»» про відшкодування матеріальних збитків з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, стягнення страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, судову автотехнічну експертизу. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 21.02.2025 року призначено по цивільній справі № 205/12392/23, 2/205/150/25 судову автотехнічну експертизу. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 30.04.2025 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 30.06.2025 року призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Садиленко О.Л. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Добринь Я.О. , ОСОБА_5 позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти стягнення матеріальної шкоди в розмірі 51 000,00 грн.

Представник відповідача ТДВ «СК «Кредо»» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнає.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 11.05.2021 року о 10 год. 25 хв. у м. Дніпрі по пр. Свободи в районі буд. 401, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу спеціалізованого фургона «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та який належить ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 04.09.2019 року, та транспортного засобу «Skoda Fabia», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам спричинені механічні ушкодження, чим завдана матеріальна шкода (а.с. 11, том 1).

Водіями на місці такої ДТП було складене Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 11.05.2021 року (Європротокол) (а.с. 11-14, том 1)..

Матеріалами підтверджено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля «SkodaFabia», д/н НОМЕР_2 , була застрахована ТДВ «СК «Кредо» згідно полісу № 200897645. Загальний ліміт страховика за шкоду, що заподіяна майну, за вказаним полісом визначено 50 000,00 грн. (а.с. 18-51, том 1).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля спеціалізований фургон «PeugeotBoxer», д/н НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Уніка» за Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 005173/4057/0000112 від 01.09.2020 року (а.с. 42, том 1).

Відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 3471 від 29.12.2015 року, що було чинним на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України становить 50 000,00 грн. потерпілому.

07.06.2021 року ПрАТ «СК «Уніка» за Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 005173/4057/0000112 від 01.09.2020 року здійснило страхову виплату власникові автомобілю спеціалізований фургон «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 , в межах суми у розмірі 50 000,00 грн. із вирахуванням франшизи, а саме у розмірі 43 900,00 грн., з підстав передбачених пунктами 10.2, 10.8, 10.9 цього Договору, що підтверджується платіжним дорученням № 225434 від 07.06.2021 року.

Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 (сертифікат № 617/20 від 03.08.2020 року, дійсний до 03.08.2023 року) 15.05.2021 року здійснений огляд пошкодженого автомобіля Пежо, в ході якого зафіксовані механічні ушкодження, які дістав вказаний транспортний засіб внаслідок ДТП, що зафіксоване Актом огляду транспортного засобу від 15.05.2021 року, до якого додаються фотознімки пошкоджень у кількості 34 світлини.

Після відповідного огляду автомобіль Пежо 08.07.2021 року був відремонтований на офіційній сервісній станції технічного обслуговування ПП «Сінгл-Сервіс».

Загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт, з урахуванням вартості необхідних запчастин і матеріалів склала 152 884,71 грн., що підтверджується листом ПП «Сінгл-Сервіс» вих. № 29/08 від 29.08.2023 року, наданому у відповідь на адвокатський запит, з додатками, а саме: акт виконаних робіт № А1235 від 08.07.2021 року, акт виконаних робіт № А1235н від 08.07.2021 року, платіжне доручення № 225434 від 07.06.2021 року та прибутковий касовий ордер № 6 від 08.07.2021 року.

ОСОБА_1 особисто сплатила ПП «Сінгл-Сервіс» грошові кошти за відновлювальний ремонт автомобіля Пежо 108 984,71 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 6 від 08.07.2021 року.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 20.01.2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ «СК «Кредо»» відшкодування завданих збитків відмовлено (а.с. 37-39, том 1).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.11.2021 року стягнуто з ТДВ «СК «Кредо»» на користь ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування в порядку суброгації у розмірі 43 900,00 грн. (а.с. 117-121, том 1).

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 277 343,97 грн.:

152 884,71 грн. 43 900,00 грн. = 108 984,71 грн.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання ОСОБА_2 на відсутність її вини в дорожньо-транспортній пригоді спростовується матеріалами справи, зокрема у п. 14 Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) від 11.05.2021 року відповідач ОСОБА_2 визнала свою вину у скоєнні ДТП, оскільки зазначила, що ДТП сталася з її вини.

При цьому, відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не звільняє її від відповідальності за заподіяну позивачу шкоду і не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, наявність вини ОСОБА_2 у вказаній ДТП також узгоджується з висновком експерта № 541-25 за результатами проведення судової авто технічної експертизи, складеного 16.04.2025 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз (а.с. 208-223, том 1).

Виходячи з того, що автомобіль який перебував у правомірному володінні позивача «Peugeot Boxer», д/н НОМЕР_1 , був пошкоджений внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення відповідальності за завдані позивачу збитки, у тому числі на таку особу.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору .

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 вказала, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Отже, позивач, отримавши від страховика страхове відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, одержаною ним від страховика.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2018 року по справі № 477/2154/16-ц (61-19561св18).

Таким чином, розмір фактично завданого позивачу матеріального збитку (152 884,71 грн.) перевищує розмір страхового відшкодування (43 900,00 грн.) на 108 984,71 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 3 % річних та індексу інфляції суд зауважує наступне.

За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідальність відповідача, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, настає саме з моменту набрання законної сили рішенням суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди та можливість застосування до неї цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. Виходячи з цього, суд дійшов висновку, що відсутні підстави до задоволення позову в цій частині.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків та обставин справи.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікована 17 липня 1997 року). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10 грудня 2009 року; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29 червня 2004 року)

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, що потягло за собою порушення звичайного способу життя позивача, що викликало необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн., що є достатнім для розумного відшкодування позивачу завданої моральної шкоди і не призводить, в свою чергу, до збагачення при встановлених обставинах, напроти становить достатню справедливу форму відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу.

Щодо позовних вимог про стягнути із ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 6 100,00 грн. страхового відшкодування; 3 106,30 грн. втрат від інфляції; 590,11 грн. три відсотки річних; 7 180,90 грн. пені суд зазначає наступне.

Пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову, є обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Такий висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема і від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц (пункт 43) та від 19 травня 2020 року у справі № 263/17218/18 (пункт 24).

Тобто франшиза підлягає відшкодуванню саме особою, відповідальною за завдані збитки ОСОБА_2 , а позивачем пред`явлені вказані вимоги до неналежного відповідача ТДВ «СК «Кредо»», що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з ТДВ «СК «Кредо»» втрат від інфляції, трьох відсотків річних та пені, які є похідними від вимоги про стягнення 6 100,00 грн., які є франшизою.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд виходить із наступного.

Позивачем було сплачено судовий збір при подачі позову 1 558, 94 грн. та при подачі заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 21,11 грн., всього 1 580,05 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, представником позивача надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; договір про надання правової (правничої) допомоги від 10.03.2022 року, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Бі Поінт»; завдання № 1 щодо надання правової (правничої) допомоги від 21.08.2023 року, відповідно до якого вартість гонорару становить 5 000,00 грн.; ордер серії АЕ № 1130563 від 23.03.2022 року; платіжну інструкцію від 24.10.2023 року про сплату правничої допомоги в розмірі 5 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 3 494,30 грн., з яких: 839,08 грн. судовий збір, 2 655,22 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16, 22-23, 625, 993, 979-980, 1166, 1187-1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 6, 12, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 12-13, 77-78, 80-82, 133, 137, 141, 247, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»» (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Мотобудівників, буд. 34) про відшкодування матеріальних збитків з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 102 884,71 грн. матеріальних збитків (вартості відновлювального ремонту), завданих внаслідок пошкодження транспортного засобу, та 2 000,00 грн. моральної шкоди, що разом становить 104 884,71 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 494,30 грн., з яких: 839,08 грн. судовий збір, 2 655,22 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Басова