Справа № 372/5672/24
Провадження № 2/368/341/25
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"17" червня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Токовенко Н.О.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПРАВЕКС БАНК» до ОСОБА_1 , - про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

В С Т А Н О В И В :

18.10.2024 року на адресу Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПРАВЕКС БАНК» до ОСОБА_1 , - про стягнення заборгованості за кредитним договором, в прохальній частині якої позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву АТ «ПРАВЕКС-БАНК» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 до розгляду та відкрити провадження по справі;

2. Стягнути з ОСОБА_1 (Паспорт серія НОМЕР_1 виданий Кагарлицьким РВ ГУМВС України в Київській області 06 березня 2002 р.; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь АТ «Правекс-Банк» (вул. Кловський узвіз, 9/2, Київ, 01021; ) заборгованість за кредитним договором № 041RPUA00490002 від 18.02.2020 р. станом на 30.07.2024 р. заборгованість в розмірі 57 034 (п`ятдесят сім тисяч тридцять чотири) грн. 00 коп., з яких:

- Заборгованість за кредитом - 38 088,76 грн.;

- Заборгованість за відсотками - 18 945,24 грн.

3. Стягнути із ОСОБА_1 (Паспорт серія НОМЕР_1 виданий Кагарлицьким РВ ГУМВС України в Київській області 06 березня 2002 р.; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь АТ «Правекс-Банк» (вул. Кловський узвіз, 9/2, Київ, 01021; ) ) сплачений судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.;

4. У разі неявки у судове засідання належним чином повідомлених Відповідачів провести заочний розгляд справи без участі представника Позивача та ухвалити заочне рішення;

5. Листування із представником АТ «Правекс Банк» здійснювати на адресу : 02094, м. Київ, пр-т. Леоніда Каденюка, 23, або на електрону адресу.

Вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, в мотивувальній його частині позивач обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

Зміст позовних вимог:

18.02.2020 року між Акціонерним товариством «Правекс-Банк» (надалі - Кредитор, АТ «Правекс Банк», Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник), - було укладено кредитний договір № 041RPUА200490002 (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит на загальну суму 60 000 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок на споживчі цілі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 3 Кредитного договору, Кредит надається Позичальнику строком з 18.02.2020 р. до 17.02.2023 р. зі сплатою фіксованої процентної ставки 29,99 % річних.

Відповідно до п. п 6.1.1 та 6.1.2 Кредитного договору Позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих процентів та інших платежів у валюті кредиту. При настанні подій зазначених у п. п. 9.1. даного Договору, достроково у межах строків, передбачених чинним законодавством України, погасити заборгованість за кредитом і процентами у повному обсязі, а також сплатити пеню.

Відповідно до п. 3.1. Кредитного Договору при непогашені заборгованості Позичальника перед Банком в повному обсязі Банк звертає стягнення на майно Позичальника відповідно до діючого законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, а також зобов`язання є договори та інші правочини, що передбачено ст. 11 та ст. 626 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 11.3 Загальної частини Кредитного договору, діє від дня його підписання до повного виконання зобов`язання за цим договором.

Відповідно до п. 3 особливої частини першого Кредитного договору, Банк видає Позичальнику Кредит на строк до 17.02.2023 р.

Відповідно до п. 5 Кредитного Договору, Кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, зазначений у п. 5 особливої частини договору, а саме: № НОМЕР_3 .

Пунктом 3.1 Особливої частини першого Кредитного договору, дата щомісячних платежів за Кредитним договором, втому числі сплати процентів до «18» числа кожного місяця.

Відповідно до п. 4.2 ЗАГАЛЬНОЇ ЧАСТИНИ Кредитних Договорів, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом щомісяця в строки, вказані в п. 3.1. ОСОБЛИВОЇ ЧАСТИНИ Кредитних Договорів, шляхом внесення грошових коштів, вказаних у колонці «Погашення основної суми кредиту» Графіку платежів за Договором, що вказаний у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Додаток №1 до даного Договору), а також в дату повернення Кредиту, зазначену в п.3 ОСОБЛИВОЇ ЧАСТИНИ першого кредитного Договору, на поточний рахунок Позичальника, зазначений в п.5 ОСОБЛИВОЇ ЧАСТИНИ першого кредитного Договору, та доручає Банку здійснювати договірне списання відповідної суми грошових коштів, вказаних у колонці «Погашення основної суми кредиту» Графіку платежів за Договором, що вказаний у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Додаток №1 до даного Договору), з зазначеного поточного рахунку Позичальника в рахунок погашення заборгованості За Кредитом (договірне списання)

Відповідно до п. п 4.10 загальної частини Кредитних договорів, проценти нараховуються Банком протягом строку на який надається Кредит.

Відповідно до п. п. 4.11 загальної частини Кредитних договорів, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, протягом Процентного періоду зазначеного в п. п. 4.1 особливої частини першого кредитного договору. Нарахування процентів здійснюється із застосуванням методу «факт/факт» (фактична кількість днів у процентному періоді та фактична кількість днів у році).

Відповідно до п.п. 4.2 Загальної частини першого Кредитного договору, Позичальник зобов`язанний погашати заборгованість за Кредитом щомісяця в строки, вказані в п 3.1 особливої частини, тобто 18 числа кожного місяця. Погашення відбувається шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок Позичальника (зазначений в п. 5 особливої частини Кредитного договору), вказаних в колонці «Погашення заборгованості» графіку платежів за договором, що вказаний в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту згідо додатку № 1 до даного договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору кредиту № 041RPUА200490002 від 18.02.2020 р., - Таблиці обчислення загальної вартості споживчого кредиту для позичальника (споживача) та реальної процентної ставки за кредитом, в тому числі Графік платежів за кредитом, згідно якого зазначено детально строк кредиту - 36 місяців, загальна вартість кредиту - 93350, 75 грн., щомісячний платіж Позичальника становить 2546,77 грн., крім останнього який складає 2413, 94 грн.

Відповідно до п.п. 4.2 Загальної частини другого Кредитного договору, Позичальник зобов`язанний погашати заборгованість за Кредитом щомісяця в строки, вказані в п 3.1 особливої частини, тобто 18 числа кожного місяця. Погашення відбувається шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок Позичальника (зазначений в п. 5 особливої частини Кредитного договору), вказаних в колонці «Погашення заборгованості» графіку платежів за договором, що вказаний в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту згідо додатку № 1 до даного договору.

Згідно із п.п. 6.1.2 загальної частини Кредитних договорів, Банк при настанні подій, зазначених у п. 9.1 загальної частини першого Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором.

Відповідно до п. 9.1 загальної частини Кредитних договорів, Банк має право достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за Кредитом у повному обсязі, включаючи сплату суми боргу за Кредитом, що залишилась, належних процентів, пені та інших платежів та відшкодування завданих Банку збитків у разі настання будь-якої з подій зазначених в цьому пункті Договору, які Сторони домовились вважати суттєвим порушенням умов цього договору.

Відповідно до п.п. 9.1.1 Загальної частини Кредитних договорів, у разі невиконання Позичальником будь-яких своїх зобов`язань по цьому Договору, у тому числі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань (з затриманням строків платежів, які встановлені п.п. 4.2., 4.3., даного Договору більше, ніж на один календарний місяць.

Відповідно до п. 9.3.Загальної частини Кредитних договорів, сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у даному Договорі строк (щодо 30 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення/Вимоги Банку) починає відраховуватися з дати вручення Позичальнику поштового відправлення, яка зазначена в повідомленні про вручення поштового відправлення, або з дати, зазначеної на Вимозі позичальником при отриманні зазначеної Вимоги особисто. Якщо пошта (поштова служба) не може вручити Вимогу Позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, через його відмову прийняти поштове відправлення, незнаходження фактичного місця проживання Позичальника або інших причин, Вимога ввважається врученою Позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Крім того, пунктом 6.1.10 Загальної частини Кредитних договорів передбачено, що в разі прострочення Позичальником строку повернення будь-якої частини Кредиту та/ або сплати процентів за його користування, не пізніше ніж через сім робочих днів після виникнення такого прострочення, надати Банку документи, що підтверджують фінансовий стан Позичальника або документи, що підтверджують причини, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань Позичальника за Договором.

Станом на день подачі позовної заяви до суду дані документи не надані Позичальником до Банку.

Відповідно до п. 3.1. Загальної частини Кредитного договору, при непогашені заборгованості Позичальника перед Банком в повному обсязі Банк звертає стягнення на майно та кошти Позичальника, відповідно до діючого законодавства.

Згідно п. 10.1.1. Загальної частини Кредитних договорів, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником умов даного Договору, він зобов`язаний відшкодувати Банку заподіяні збитки. Завдані збитки Позичальник зобов`язується відшкодувати в повному обсязі понад неустойку, пеню і несе відповідальність за їх відшкодування всім належним йому майном.

Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. За заявою позичальника від 18.02.2020 р. до АТ «Правекс Банк» надав грошові кошти на рахунок № НОМЕР_3 (копія заяви Позичальника додається).

Позичальник своїх боргових зобов`язань за кредитним договором № 041RPUА200490002 від 18.02.2020 р. не виконує.

Станом на 30.07.2024 р. заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Правекс Банк» становить 57 034 (п`ятдесят сім тисяч тридцять чотири) грн. 00 коп., з яких:

- Заборгованість за кредитом - 38 088,76 грн.;

- Заборгованість за відсотками - 18 945,24 грн.

Розрахунок заборгованості, наданий Суду на дослідження Позивачем, є офіційним документом, що виготовляється уповноваженим працівником Банку у ліцензованому програмному забезпеченні, у якому вбачаються усі наявні на рахунку Клієнта кошти та фіксується їх розподіл на погашення заборгованості.

Відповідно до Постанови Вінницького апеляційного суду від 15.09.2021 р. по справі № 136/1241/20, виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2020 р. по справі № 278/2177/15-ц, наявні 2 правові висновки колегії суддів зокрема, що наданий банком розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 77, 78 ЦПК України. А також, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 року по справі № 760/7792/14-ц.

Правова позиція:

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковимдля виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитнимдоговором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитнимдоговоромзастосовуютьсяположенняпараграфа 1 («Позика»), якщоінше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що у сторони, яка порушила зобов`язання існує юридичний обов`язок припинити порушення та відшкодувати його наслідки таким чином, щоб, наскільки це можливо, відновити ситуацію, яка існувала до порушення (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції». Крім того має існувати чіткий причинно-наслідковий зв`язок між матеріальною шкодою, яка вимагається заявником, і порушенням Конвенції (див. рішення у справі «Куріч та інші проти Словенії».

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

У статті 1073 ЦК України, визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, 'їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну сумуна рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передба чених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказуна їїрахунок або видана їйуготівковій формі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з 'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна Обухівському районному суду Київської області, у такому випадку суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України.

Згідно з ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

АТ «ПРАВЕКС-БАНК» деталізуючи передбачене Конституцією України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 р. по справі № 9зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Право на ефективний судовий захист закріплено у ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутисядо суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом п. 1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у ст. 6 Конвенції, передбачено право на справедливий суд (п. 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17.01.1970 р. та п.65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає, у першу чергу, те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду. Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушення.

Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 20 ЦК України вказано, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

На підставі вищевикладеного, АТ «ПРАВЕКС-БАНК» звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом, визначивши, що звернення до суду є способом захисту прав та інтересів передбачений законом.

Згідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

24.09.2024 р. представник АТ «Правекс банк» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором до ОСОБА_1 , згідно трек-номер з сайту «АТ Укрпошта» 284, причиною невручення є: Відсутність адресата за вказаною адресою (копія досудової вимоги, копія опису вкладення у лист, копія чеку, витяг з сайту АТ «Укрпошта» додає).

Представник АТ «Правекс банк» здійснив усі можливі заходи для належного повідомлення Відповідача.

Частиною 2 статті 133 Цивільного Процесуального Кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, Закон розмежовує ставки судового збору за подання до адміністративного суду позовної заяви як за характером позовних вимог (майнові чи немаинові), так і за суб єктом, яким такий позов подається (суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, фізичною особою чи фізичною особою-підприємцем). Водночас, якщо для вимог майнового характеру Закон встановлює верхню і нижню межу розміру судового збору (мінімальний і максимальний).

Зі змісту пункту 1 частини 1 статті 176 Цивільного Процесуального Кодексу України вбачається, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, при подачі позову про стягнення заборгованості Кредитодавець сплатив судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., що підтверджується доданим платіжним дорученням.

Щодо засвідчення копії документів:

Зазначаємо наступне Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року та Нун`єш Діаш проти Португалії від 10 квітня 2003 року).

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.12.2018 по справі №761/5894/17 в якій Верховний Суд дійшов висновку, що судом першої інстанції допускається надмірний формалізм при повернені позовної заяви (або залишаючи її без руху) з тих підстав, що стороною було подано саме прошитий пакет документів, а не поаркушно засвідчений, відповідно до вимог ДСТУ 4163-2003.

Щодо вимог ДСТУ 4163-2003, станом на 01.09.2021 рік було скасовано їх чинність Наказом Державного підприємства "Український Науково-Дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" № 144 від 01.07.2020 р.

На заміну ДСТУ 4163-2003 з 01.09.2021 року вступили в силу нові національні стандарти - ДСТУ 4163:2020, відповідно до Наказу Державного підприємства «Український Науково-Дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 144 від 01.07.2020 р. «Про прийняття та скасування національних стандартів».

Відповідно до п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року).

Згідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Зазначає, що всі наявні документи, що містяться АТ «ПРАВЕКС-БАНК» надано до суду в копіях.

Згідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складає 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зазначає, що відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися - відсутні так як не вживались з боку АТ «ПРАВЕКС-БАНК»;

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Аналізуючи норму п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, Позивач не повинен доводити, а він повинен підтвердити, що ним не подано іншого позову (зазначити в своїй позовній заяві). АТ «ПРАВЕКС-БАНК» вказує, що станом на час подання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 до Обухівського районного суду Київської області не подано інших позовів до цього самого Відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 525-526, 625, 629, 1048-1050, 1054, ЦК України; ст. ст.: 4, 5, 6, 12, 18, 19, 43, 48, 175-177, Цивільного процесуального кодексу України, Кредитним договором, ЗУ «Про споживче кредитування», Кредитним договором і т. д., - позивач просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

18.10.2024 року автоматизованою системою документообігу Обухівського районного суду Київській області на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Обухівського районного суду Київської області Тиханський О.Б., присвоєно, - справа № 372/5672/24, провадження № 2 - 2368/24.

28.10.2024 року на адресу Обухівського районного суду Київської області надійшла довідка Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), - відповідач в даному цивільному провадженню, - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

28.10.2024 року Обухівським районним судом Київської області (під головуванням судді Тиханського О.Б.) виніс ухвалу, згідно якої:

- Справу направлено на розгляд до Кагарлицького районного суду Київської області для слухання за підсудністю.

24.12.2024 року дана справа надійшла на адресу Кагарлицького районного суду Київської області.

24.12.2024 року автоматизованою системою документообігу Кагарлицького районного суду Київській області на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 372/5672/24, провадження № 2/368/950/24.

08.01.2025 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 16 год. 00 хв. 12.02.2025 року.

12.02.2025 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 16 год. 00 хв. 19.03.2025 року, - в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, - не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_1 , - не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

Враховуючи вищевикладене, - суд визнав неявку відповідача ОСОБА_1 в підготовче судове засідання, яке відбулося 12.02.2025 року, - неповажною.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 19.03.2025 року, - представник позивача, - АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПРАВЕКС БАНК», - не з`явився, хоча, - був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача, в якій він просить суд слухати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, у випадку неявки в судове засідання відповідачки, повідомленої належним чином, - не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, - з винесенням заочного рішення.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 19.03.2025 року, відповідач ОСОБА_1 , - не з`явився повторно, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в строки, які зазначені в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач не надіслав на адресу суду письмових заяв клопотань про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

Повторну неявку відповідача ОСОБА_1 в підготовче судове засідання, яке відбулося 19.03.2025 року, - суд визнав неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання без участі відповідача.

19.03.2025 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання (без участі представника позивача, та без участі відповідача), по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 год. 00 хв. 30.04.2025 року.

30.04.2025 року слухання справи відкладено на 15 год. 00 хв. 17.06.2025 року в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_1 ..

Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, - не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_1 не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

Враховуючи вищевикладене, - суд визнав неявку відповідача ОСОБА_1 в судове засідання, яке відбулося 30.04.2025 року, - неповажною.

В судове засідання, яке відбулося 17.06.2025 року, - представник позивача, - АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПРАВЕКС БАНК», - не з`явився, хоча, - був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача, в якій він просить суд слухати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, у випадку неявки в судове засідання відповідачки, повідомленої належним чином, - не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, - з винесенням заочного рішення.

В судове засідання, яке відбулося 17.06.2025 року, відповідач ОСОБА_1 , - не з`явився повторно, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в строки, які зазначені в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач не надіслав на адресу суду письмових заяв клопотань про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

Повторну неявку відповідача ОСОБА_1 в судове засідання, яке відбулося 17.06.2025 року, - суд визнав неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню судового засідання без участі відповідача, та визнав таку повторну неявку відповідача в основне судове засідання, - як підставу для винесення заочного рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення заочного рішення, як окремого процесуального документу, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, - враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з позиції представника позивача, яка висловлена в письмовій заяві, направленій на адресу суду, - позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, та, відповідно, - винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 , - повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явився 4 (чотири) рази поспіль.

Відповідач не надіслав на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надіслав заяву про відкладення слухання справи, не подав відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслав заяви про слухання справи у його відсутності, відповідно, - його неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та такою, яка не перешкоджає розгляду справи по суті поданої заяви, - без участі відповідача, - з винесенням заочного рішення.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з:

- довідки Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), - відповідач в даному цивільному провадженню, - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Що стосується тієї обставини, що с. Стави Київської області, - наразі відноситься до Обухівського району, а справа слухається не в Обухіському районному суді Київської області, а в Кагарлицькому районному суді Київської області, то суд зазначає наступне:

Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про затвердження воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - с. Стави Київської області, - відноситься до Обухівського району Київської області.

Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як с. Стави до адміністративно територіальної реформи входило до складу Кагарлицького району Київської області, - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області.

Відповідно, враховуючи:

- предмет позову (стягнення заборгованості за кредитним договором);

- місце проживання відповідача фізичної особи, -

- та положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції, так як в даному випадку має місце правило загальної підсудності, - підсудність за місцем проживання відповідача фізичної особи.

Сторони по справі:

- позивачем по справі є юридична особа, - Акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК», (02094, м. Київ, пр. Леоніда Каденюка, буд. 23, Код );

- відповідачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 06.03.2022 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- 18.02.2020 року між позивачем, - Акціонерним товариством «Правекс-Банк» (надалі - Кредитор, АТ «Правекс Банк», Банк) та відповідачем, - ОСОБА_1 (надалі - Позичальник), - було укладено кредитний договір № 041RPUА200490002 (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору, - Банк надає Позичальнику кредит на загальну суму 60 000 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок на споживчі цілі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 3 Кредитного договору, Кредит наданий Позичальнику строком з 18.02.2020 р. до 17.02.2023 р., - зі сплатою фіксованої процентної ставки 29,99 % річних.

Відповідно до п. п 6.1.1 та 6.1.2 Кредитного договору Позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих процентів та інших платежів у валюті кредиту. При настанні подій зазначених у п. п. 9.1. даного Договору, достроково у межах строків, передбачених чинним законодавством України, погасити заборгованість за кредитом і процентами у повному обсязі, а також сплатити пеню.

Відповідно до п. 3.1. Кредитного Договору при непогашені заборгованості Позичальника перед Банком в повному обсязі Банк звертає стягнення на майно Позичальника відповідно до діючого законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, а також зобов`язання є договори та інші правочини, що передбачено ст. 11 та ст. 626 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України).

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», - Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 11.3 Загальної частини Кредитного договору, діє від дня його підписання до повного виконання зобов`язання за цим договором.

Відповідно до п. 3 особливої частини першого Кредитного договору, Банк видає Позичальнику Кредит на строк до 17.02.2023 р.

Відповідно до п. 5 Кредитного Договору, Кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, зазначений у п. 5 особливої частини договору, а саме: № НОМЕР_3 .

Пунктом 3.1 Особливої частини першого Кредитного договору, дата щомісячних платежів за Кредитним договором, втому числі сплати процентів до «18» числа кожного місяця.

Відповідно до п. 4.2 ЗАГАЛЬНОЇ ЧАСТИНИ Кредитних Договорів, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом щомісяця в строки, вказані в п. 3.1. ОСОБЛИВОЇ ЧАСТИНИ Кредитних Договорів, шляхом внесення грошових коштів, вказаних у колонці «Погашення основної суми кредиту» Графіку платежів за Договором, що вказаний у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Додаток №1 до даного Договору), а також в дату повернення Кредиту, зазначену в п.3 ОСОБЛИВОЇ ЧАСТИНИ першого кредитного Договору, на поточний рахунок Позичальника, зазначений в п.5 ОСОБЛИВОЇ ЧАСТИНИ першого кредитного Договору, та доручає Банку здійснювати договірне списання відповідної суми грошових коштів, вказаних у колонці «Погашення основної суми кредиту» Графіку платежів за Договором, що вказаний у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Додаток №1 до даного Договору), з зазначеного поточного рахунку Позичальника в рахунок погашення заборгованості За Кредитом (договірне списання)

Відповідно до п. п 4.10 загальної частини Кредитних договорів, проценти нараховуються Банком протягом строку на який надається Кредит.

Відповідно до п. п. 4.11 загальної частини Кредитних договорів, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, протягом Процентного періоду зазначеного в п. п. 4.1 особливої частини першого кредитного договору. Нарахування процентів здійснюється із застосуванням методу «факт/факт» (фактична кількість днів у процентному періоді та фактична кількість днів у році).

Відповідно до п.п. 4.2 Загальної частини першого Кредитного договору, Позичальник зобов`язанний погашати заборгованість за Кредитом щомісяця в строки, вказані в п 3.1 особливої частини, тобто 18 числа кожного місяця. Погашення відбувається шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок Позичальника (зазначений в п. 5 особливої частини Кредитного договору), вказаних в колонці «Погашення заборгованості» графіку платежів за договором, що вказаний в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту згідо додатку № 1 до даного договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору кредиту № 041RPUА200490002 від 18.02.2020 р., - Таблиці обчислення загальної вартості споживчого кредиту для позичальника (споживача) та реальної процентної ставки за кредитом, в тому числі Графік платежів за кредитом, згідно якого зазначено детально строк кредиту - 36 місяців, загальна вартість кредиту - 93350, 75 грн., щомісячний платіж Позичальника становить 2546,77 грн., крім останнього, який складає 2413, 94 грн.

Відповідно до п.п. 4.2 Загальної частини другого Кредитного договору, Позичальник зобов`язанний погашати заборгованість за Кредитом щомісяця в строки, вказані в п 3.1 особливої частини, тобто 18 числа кожного місяця. Погашення відбувається шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок Позичальника (зазначений в п. 5 особливої частини Кредитного договору), вказаних в колонці «Погашення заборгованості» графіку платежів за договором, що вказаний в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту згідо додатку № 1 до даного договору.

Згідно із п.п. 6.1.2 загальної частини Кредитних договорів, Банк при настанні подій, зазначених у п. 9.1 загальної частини першого Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором.

Відповідно до п. 9.1 загальної частини Кредитних договорів, Банк має право достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за Кредитом у повному обсязі, включаючи сплату суми боргу за Кредитом, що залишилась, належних процентів, пені та інших платежів та відшкодування завданих Банку збитків у разі настання будь-якої з подій зазначених в цьому пункті Договору, які Сторони домовились вважати суттєвим порушенням умов цього договору.

Відповідно до п.п. 9.1.1 Загальної частини Кредитних договорів, у разі невиконання Позичальником будь-яких своїх зобов`язань по цьому Договору, у тому числі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань (з затриманням строків платежів, які встановлені п.п. 4.2., 4.3., даного Договору більше, ніж на один календарний місяць.

Відповідно до п. 9.3.Загальної частини Кредитних договорів, сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у даному Договорі строк (щодо 30 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення/Вимоги Банку) починає відраховуватися з дати вручення Позичальнику поштового відправлення, яка зазначена в повідомленні про вручення поштового відправлення, або з дати, зазначеної на Вимозі позичальником при отриманні зазначеної Вимоги особисто. Якщо пошта (поштова служба) не може вручити Вимогу Позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, через його відмову прийняти поштове відправлення, незнаходження фактичного місця проживання Позичальника або інших причин, Вимога ввважається врученою Позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Крім того, пунктом 6.1.10 Загальної частини Кредитних договорів передбачено, що в разі прострочення Позичальником строку повернення будь-якої частини Кредиту та/ або сплати процентів за його користування, не пізніше ніж через сім робочих днів після виникнення такого прострочення, надати Банку документи, що підтверджують фінансовий стан Позичальника або документи, що підтверджують причини, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань Позичальника за Договором.

Станом на день подачі позовної заяви до суду дані документи не надані Позичальником до Банку.

Відповідно до п. 3.1. Загальної частини Кредитного договору, при непогашені заборгованості Позичальника перед Банком в повному обсязі Банк звертає стягнення на майно та кошти Позичальника, відповідно до діючого законодавства.

Згідно п. 10.1.1. Загальної частини Кредитних договорів, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником умов даного Договору, він зобов`язаний відшкодувати Банку заподіяні збитки. Завдані збитки Позичальник зобов`язується відшкодувати в повному обсязі понад неустойку, пеню і несе відповідальність за їх відшкодування всім належним йому майном.

Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.

За заявою позичальника від 18.02.2020 р. до АТ «Правекс Банк» надав грошові кошти на рахунок № НОМЕР_3 (копія заяви Позичальника міститься в матеріалах справи).

Позичальник своїх боргових зобов`язань за кредитним договором № 041RPUА200490002 від 18.02.2020 р., - не виконує.

Станом на 30.07.2024 р. заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Правекс Банк» становить 57 034 (п`ятдесят сім тисяч тридцять чотири) грн. 00 коп., з яких:

- Заборгованість за кредитом - 38 088,76 грн.;

- Заборгованість за відсотками - 18 945,24 грн.

Розрахунок заборгованості, наданий Суду на дослідження Позивачем, - є офіційним документом, що виготовляється уповноваженим працівником Банку у ліцензованому програмному забезпеченні, у якому вбачаються усі наявні на рахунку Клієнта кошти та фіксується їх розподіл на погашення заборгованості.

Відповідно до Постанови Вінницького апеляційного суду від 15.09.2021 р. по справі № 136/1241/20, - виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2020 р. по справі № 278/2177/15-ц, наявні 2 правові висновки колегії суддів зокрема, що наданий банком розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 77, 78 ЦПК України. А також, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 року по справі № 760/7792/14-ц.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковимдля виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитнимдоговоромзастосовуютьсяположенняпараграфа 1 («Позика»), якщоінше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що у сторони, яка порушила зобов`язання існує юридичний обов`язок припинити порушення та відшкодувати його наслідки таким чином, щоб, наскільки це можливо, відновити ситуацію, яка існувала до порушення (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції». Крім того має існувати чіткий причинно-наслідковий зв`язок між матеріальною шкодою, яка вимагається заявником, і порушенням Конвенції (див. рішення у справі «Куріч та інші проти Словенії».

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, 'їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну сумуна рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передба чених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказуна їїрахунок або видана їйуготівковій формі.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутисядо суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

24.09.2024 р. представник АТ «Правекс банк» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором до ОСОБА_1 , згідно трек-номер з сайту «АТ Укрпошта» 284, причиною невручення є: Відсутність адресата за вказаною адресою (копія досудової вимоги, копія опису вкладення у лист, копія чеку, витяг з сайту АТ «Укрпошта» додано до позовної заяви).

Виходячи із всього вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги, викладені в цій Позовній заяві, - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом в повному обсязі.

Судові витрати:

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому Законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Що стосується документально підтверджених судових витрат позивача в даному цивільному провадженні, то суд зазначає наступне:

В матеріалах справи міститься платіжна інструкція № 11845 від 16.10.2024 року, з якої видно, що позивачем по справі при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., - які і мають бути стягнені з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 1-3, 12-14, 21 Закону України «Про споживче кредитування», правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, постановами Верховного суду України від 14 грудня 2014 року (справа №6-2462ЦС16), від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320ЦС16), від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003ЦС15 та постановах Верховного Суду від 05.09.2018 року у справі № 755/11168/15-ц, від 06.09.2018 року у справі № 0417/10430/2012, від 12.09.2018 року у справі № 647/1133/15-ц, від 20.09.2018 року у справі № 712/12031/15-ц, від 26.09.2018 року у справі № 711/8798/2012, від 03.10.2018 року у справі № 366/1358/іб-ц, від ю.10.2018 року у справі № 278/2615/15-ц, ст.ст. 509, 512, 514, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054, 1082 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 265, 268, 280 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПРАВЕКС БАНК» до ОСОБА_1 , - про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 06.03.2022 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), -

- на користь юридичної особи, - Акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК», (02094, м. Київ, пр. Леоніда Каденюка, буд. 23, Код ), -

- кошти в сумі 57034 (п`ятдесят сім тисяч тридцять чотири) грн. 00 коп., - заборгованості за кредитним договором № 041RPUA00490002 від 18.02.2020 р.

Стягнути з фізичної особи, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 06.03.2022 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), -

- на користь юридичної особи, - Акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК», (02094, м. Київ, пр. Леоніда Каденюка, буд. 23, Код ), -

- кошти в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., - судових витрат, - судовий збір: 2 422,40 грн., - судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.11.2025 року.

Суддя: Закаблук О.В.