Провадження № 2/686/7965/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

04 листопада 2025 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Колієва С.А.,

при секретарі Кучерук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У вересні 2025 року ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.12.2019 року між ТОВ «Гоуфінгоу» ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір № /186214 за умовами якого останній, на умовах строковості та платності, отримав кредит у сумі 3 000,00 грн. на строк 30 днів. Договір був підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

31.05.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» і ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» був укладений договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № /186214.

03.06.2021 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» і ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» був укладений договір відступлення прав вимоги №1-03/06/2021 відповідно до якого ТОВ «ФК Дебт Колдекшн» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № /186214.

Станом на 26.05.2025 рік заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № /186214 становить 5 978,55 гривень і складається із: 3000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту та 2978,55 грн. прострочена заборгованість за процентами.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту у розмірі 5 978,55 гривень, а також понесенні судові витрати у виді судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 12922,40 гривень.

Відзив на позов відповідачем не подано.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини встановлені судом.

17.12.2019 року між ТОВ «Гоуфінгоу» і ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № /186214 згідно якого вказане товариство зобов`язалося на умовах строковості, зворотності та платності надати ОСОБА_1 кредит, а той повернути кредит та сплатити проценти за надання кредиту у порядку та умовах,визначених договором.

Умовами договору визначено, що сума кредиту становить 3000,00 гривень, строк кредитування 30 днів, тобто до 15.01.2020 року, процентна ставка 1,85% на день; протягом перших 3 днів діє процентна ставка 0,01% на день.

Вказаний договір був укладений дистанційно та підписаний відповідачем електронним підписом із застосування одноразового ідентифікатора R64837.

17.12.2019 року ТОВ «Гоуфінгоу» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 обумовлену договором суму кредиту у розмірі 3000,00 гривень, що підтверджено листом ТОВ «Платежі онлайн» (а.с. 34-35).

31.05.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» і ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» був укладений договір Факторингу № 1-31/05/21 на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № /186214.

03.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» і ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» укладений договір відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021 на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № /186214.

Згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № /186214 становить 5 978,55 гривень і складається із: 3000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту та 2978,55 грн. прострочена заборгованість за процентами.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.

а) щодо правовідносин сторін

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що 17.12.2019 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Гоуфінгоу» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого фінансова компанія перерахувала на зазначений ОСОБА_1 картковий рахунок кредитні кошти, а той зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.

По закінченню строку кредитування ОСОБА_1 кредит не повернув та не сплатив проценти за користування кредитними коштами.

У подальшому ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», згідно укладеного договору відступлення прав вимоги набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що ОСОБА_1 не виконав обов`язки за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «ФК Дебт Колекшн» слід стягнути заборгованість за відповідним кредитним договором.

Щодо розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення.

Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №/186214 становить 5 978,55 гривень і складається із: 3000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту та 2978,55 грн. прострочена заборгованість за процентами.

При цьому заборгованість за відсотками розрахована як за період погодженого між сторонами строку кредитування так і поза цим періодом.

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору визначений строк кредитування 30 днів. Доказів того, що такий строк був продовжений у погодженому між сторонами порядку, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №/186214 від 17.12.2019 року у сумі 4499,40 гривень, яка складається з: 3 000,00 грн. тіло кредиту та - 1499,40 грн. заборгованість за відсотками, нараховані та не сплачені в межах погодженого строку кредитування.

При цьому нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза строком кредитування є безпідставним та суперечить вимогам закону, у зв`язку із чим в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Приписами частин 1 та 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.ст. 15, 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом ч.ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до приписів частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога у справі згідно з договором про надання правової допомоги надавалася адвокатом Пархомчуком С.В. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 20.10.2025 року загальна вартість наданих послуг адвокатом за правову допомогу у суді першої інстанції у цій справі складає 10 500,00 грн. з яких: 2000 грн. зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості (2 години), 5000,00 грн. складення та подання позову (2,5 години), 3000,00 грн. інші клопотання, заяви до суду, складання процесуальних документів (1,5 години) та 500,00 грн. витрати на канцелярські витрати.

Разом з цим суд зазначає, що заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є вочевидь неспівмірний із складністю справи (вказана справа не є складною, є типовою та не потребує вчинення складних дій у її підготовці), ціною позову (яка є вдвічі меншою ніж заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу).

За таких обставин суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, визначивши його у розмірі 2000,00 гривень.

Відтак, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Дебт Колекшн» понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме 1505,18 гривень витрат на правову допомогу та 1823,07 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Колекшн» заборгованість за кредитним договором №/186214 від 17.12.2019 року у сумі 4499,40 гривень та 3328,25 гривень понесених судових витрат.

В решті у задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Колекшн», , місце знаходження: м. Київ, вул. Саперне Поле, буд.12.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1

Повний текст судового рішення складено 04.11.2025 року.

Суддя: