Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/8/25
Єдиний унікальний №741/481/23
Рішення

Іменем України

11 листопада 2025 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді - Вовченка А.В.,

при секретарі - Мошенець Л.М.,

представника позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРС» - Васюти К.С.в режимі відеоконференції,

представника відповідачки- адвоката Андрущака С.В. - в режимі відеоконференції,

розглянувши цивільну справу за позовом ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 3762013 від 10.09.2021 року у розмірі 147 150,00 грн та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 10.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 3762013, згідно якого кредитодавець зобов`язався на 25 днів з 10 вересня 2021 року по 05 жовтня 2021 року, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 20 000,00 грн, зі сплатою комісії та процентів за користування кредитом 3150,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Фінансова установа свої зобов`язання за договором виконала, тоді як відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала.

15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» вимогу до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит від 10 вересня 2021 року № 3762013. Станом на 15.12. 2022 року загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, становить 84 150,00 грн, з яких: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 63 150,00 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 1 000,00 грн.- заборгованість з комісії. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Мілоан» втратило такі права.

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС» згідно Договору № 09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 09.03.2023 право грошової вимоги за Кредитним договором № 3762013.

11.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» укладено Договір №11-05/23

про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 11.05.2023 відповідно до якого Товариством з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», а Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 3762013, при цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» набуло статусу Кредитора по відношенню до Боржника за вищевказаним договором.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2023 року залучено до участі у даній цивільній справі правонаступника прав та обов`язків позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС».

Таким чином ТОВ «Вердикт Капітал» , правонаступником якого є ТОВ «ДЕБТ ФОРС» просив стягнути з відповідача вказану суму боргу та витрати, понесені по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн. та на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Андрущака С.В. надійшов відзив на позовну заяву TOB «Вердикт Капітал», у якому він вказує, що відповідач позовні вимоги позивача не визнає з наступних підстав.

Жодним доказом, який наданий позивачем із позовною заявою не доказано укладення кредитного правочину від 10.09.2021 року № 3762013, а також отримання (перерахування) ТОВ «Мілоан» відповідачу коштів у кредит за кредитним договором № 3762013 від 10.09.2021 року, що свідчить про відсутність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем.

Окрім того позивачем не надано жодного доказу що відповідач зареєструвалася в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, створила в такій системі особистий кабінет, отримала пропозицію (оферту) та ознайомилася з нею, отримала електронне повідомлення від Кредитодавця із одноразовим ідентифікатором, ввела цей одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) Кредитодавця та використала одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору від 10.09.2021 №3762013.Отже твердження позивача, що кредитний договір №3762013 від 10.09.2013 був укладений та є чинним, не відповідає дійсності. Дані письмові копії електронних доказів є сумнівними та мають бути виключені із числа доказів.

За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 2023 року по справі призначена судової комп`ютерно-технічної експертизи, проведення якої доручено Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України .

Висновок експерта надійшов до суду 03.09.2025 року, після чого ухвалою суду від 22 вересня 2025 року поновлено провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача Васюта К.С. на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача- адвокат Андрущак С.В. в судовому засіданні просив у позові відмовити з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203св20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, що 10.09.2021 року ОСОБА_1 в електронній формі через IP адрес заповнено Анкету-заяву на кредит № 3762013 від 10.09.2021 року, яка містить інформацію про позичальника, а також суму кредиту: 20 000 грн, строк та відомості про сукупну вартість кредиту. В анкеті-заяві також зафіксовано процес оформлення та розгляду заяви 3762013 (а.с. 21-22).

Після погодження - 10.09.2021 року о 17.57 год умов кредитування по заявці ОСОБА_1 3762013, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3762013, в електронній формі (а.с. 9-17).

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Розділом 6 вказаного кредитного договору сторони узгодили порядок його укладення. Зокрема, передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. В пункті 6.2. вказано, що розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта

статті 11 Закону).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з частиною восьмою статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З аналізу кредитного договору вбачається, що сторони узгодили його укладення в електронній формі відповідачем підписано даний договір за допомогою одноразового ідентифікатора (U96189), що закріплено в умовах даного договору.

На підтвердження дій ОСОБА_3 ТОВ «Мілоан» надало довідку про ідентифікацію, згідно якої акцепт договору позичальником відбувся у формі одноразового ідентифікатора (U96189), який було відправлено на вказаний відповідачем номер мобільного телефону НОМЕР_1 (а.с. 23).

Як убачається з висновку експерта № СЕ-19/102-23/21544-КТ від 15.08.2025, файл document_3762013. (1).pdf, що находиться на диску для лазерних систем зчитування НР CD-RW, наданому на дослідження, та в якому міститься анкета-заява на кредит № 3762013, був створений 17.08.2023 09:35:16 за допомогою програми «PDF24 Creator» з інтерпретатором «GPL Ghostscript 9.14» або шляхом конвертації текстового файлу з назвою «document 3762013.(1)» у формат PDF, або при повторному збереженні PDF-файлу з таким самим заголовком і автором створення. Файл Довідка АТ Приватбанк.рdf, що знаходиться на диску для лазерних систем зчитування НР CD-RW, наданому на дослідження, та в якому міститься довідка АТ КБ «Приватбанк» від 03.02.2022 № 872/03-02, був створений 17.08.2023 09:02:21 безпосередньо в програмі «Microsoft Word 2010» шляхом експорту або збереження у формат PDF текстового документа, в який попередньо було вставлене зображення, що представлене на зображенні 14 дослідницької частини.

Остання (наявна) ревізія файлу Договір паспорт_графік_pdf, що знаходиться на диску для лазерних систем зчитування HP CD-RW, наданому на дослідження, та в якому міститься договір про споживчий кредит від 10.09.2021№ 3762013, сформована інструментом на базі бібліотеки «PyPDF2» (Python), дата і час останнього збереження файлу - 17.08.2023 09:19:37. Файл Договір_паспорт_графік_pdf зашифрований і містить електронний підпис, час підпису, зафіксований у файлі, - 10.09.2021 17:56:15. Первинне програмне забезпечення за допомогою якого було створено початкову версію файлу pdf, на підставі доступних у файлі метаданих і аналізу його структури встановити неможливо.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем та

первісними кредиторами не було б укладено.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18.

Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що факт підписання кредитного договору № 3762013 в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора (U96189) є доведеним, натомість відповідачем інших доказів на спростування останнього до суду подано не було.

Cуд не погоджується з твердженням представника відповідача про недоведеність надання відповідачу кредитних коштів. Так, на підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок відповідача позивачем було надано довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 03 лютого 2022 року № 867/03-02 про проведені фінансові операції , у якій вказано, що з рахунку товариства на картковий рахунок ОСОБА_1 10.09.2021 року перераховано кошти у розмірі 20 000,00 грн (а.с. 23), а тому доведеність факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 20 000,00 грн. на підставі укладеного договору про споживчий кредит № 3762013 від 10.09.2021 року у суду не викликає сумнівів.

Оцінивши у сукупності надані сторонами докази відповідно до вимог статей 76-81, 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що подані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення факту укладення договору між сторонами. Відтак, суд вважає, що між сторонами виникли договірні зобов`язання, які підлягають виконанню відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно вказаного договору, графіку платежів, який є додатком № 1 та паспорту споживчого кредиту, який є додатком №2 кредит у сумі 20 000,00 грн було надано ОСОБА_1 на 25 днів, до 05.10. 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 3150.00 грн., які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту : 1 000,00 грн. Реальна річна процентна ставка: 1,469,00 відсотків річних. Загальна вартість кредиту 24 150,00 грн. (а.с. 18-20).

З відомостей ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення станом на 15.12. 2021 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Мілоан» за договором від 10.09. 2021 року № 3762013 становила 84 150,00 грн, з яких: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 63 150,00 грн - заборгованість за відсотками,1 000,00 грн. - заборгованість з комісії (а.с. 25, 26).

15.12. 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» вимогу до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит від 10.09 2021 року № 3762013, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Висновки представника відповідача про недоведеність переходу права вимоги за договором про споживчий кредит від 10.09. 2021 року №3762013, є помилковими, так як позивачем надано належні та допустимі докази відступлення прави вимоги, а саме: копія договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021 року, реєстр боржників, витяг з Додатку № 3 до договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021 року, платіжне доручення № 313550011 від 20.12.2021 року на суму 4 014 759,70 грн (оплата лоту за договором факторингу) (а.с. 28-42).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується

передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі вказаного договору факторингу набув прав грошової вимоги до боржника на підставі договору від 10.09. 2021 року № 3762013.

У справі встановлено, що згідно укладеного між сторонами договору кредит у сумі 20 000,00 грн було надано ОСОБА_1 строком на 25 днів до 05.10 2021 року на умовах сплати комісії за надання кредиту та нарахування процентів за користування кредитом відповідно до Розділу 2 Договору.

При цьому п. 2.3. Договору передбачено пролонгацію строку кредитування.

Продовження, вказаного в п.1.3. Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.).

Пунктом п. 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

За відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 10.09.2021 року, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору.

Із наданих ТОВ «Міолан» відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 3762013 від 10.09 2021 року вбачається, що нарахування процентів до 15.12.2021 року здійснювалося згідно з п. 1.5.2. договору. Починаючи з 15.12.2021 року (до відступлення права вимоги) нарахування процентів проводилося згідно з п. п. 1.6, 2.3.1.2 договору, тобто за стандартною (базовою) процентною ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, що застосовується при пролонгації на стандартних умовах . Станом на час відступлення права вимоги, заборгованість відповідача перед ТОВ «Мілоан» становила 84 150,00 грн.

Із позовної заяви вбачається, що у зв`язку з простроченням ОСОБА_1 грошового зобов`язання за кредитним договором позивач, крім заборгованості по кредиту, просив стягнути заборгованість по відсотках, нарахованих на дату відступлення прав вимоги по кредиту та відсотки на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані позивачем після переходу права вимоги по кредиту за договором факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12. 2021 року та заборгованість з комісії - 1000,00 грн.

Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової ставки), передбаченої п. 1.6 . Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Оскільки, суду не надано доказів про погашення відповідачем заборгованості по кредиту у визначний договором строк, позивач має право на стягнення з відповідача нарахованих відсотків на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахованих позивачем після переходу права вимоги по на підставі п. 4.2. Договору, у розмірі - 63 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит № 3762013 від 10.09.2021 р. у розмірі - 147 150,00 грн., з яких: 20 000,00 грн .- заборгованість за тілом кредиту, 63 150,00 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 63 000,00 грн - заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, відповідно до п. 4.2. та 1 000,00 грн- заборгованість з комісії.

Вирішуючи питання щодо стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем до позовної заяви додано договір № 03-01/2023 про надання правової допомоги від 03.01 2023 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Вердикт капітал», прайс-лист «Лігал Ассістанс» , заявка на надання юридичної допомоги №78 від 05 січня 2023 року про

надавання юридичної допомоги по клієнту, витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023 року по боржнику ОСОБА_1 , вартість послуг становить 8 000,00 грн., платіжна інструкція від 17.01.2023 року на суму 44 000,00грн. (а.с.69-79).

Врахувавши складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, вивчення та юридичний аналіз документів, складення позовної заяви, формування доказів), затрачений час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд доходить висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 8000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позову із ОСОБА_1 на користь позивача підлягає компенсації 2 684,00 грн. фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Керуючись статтями 205, 207, 512, 516, 517, 610, 625, 638, 639,652, 1054, 1077 ЦК України, статтями 3,11, 12 Закону України « Про електронну комерцію», статтями 3, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступником якого є ТОВ «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» заборгованість за договором про споживчий кредит № 3762013 від 10.09.2021 р. у розмірі - 147 150,00 грн., з яких: 20 000,00 грн .- заборгованість за тілом кредиту, 63 150,00 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 63 000,00 грн - заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, відповідно до п. 4.2. та 1 000,00 грн. - заборгованість з комісії., судові витрати по оплаті судового збору - 2 684,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн., а всього 157 834 (сто п`ятдесят сім тисяч вісімсот тридцять чотири)грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2025 року.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» Код ЄДРПОУ- 43577608, адреса: вул. Княжий Затон, 9, м. Київ, 02095.

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя А. В. Вовченко