справа № 166/1540/25
провадження № 2/166/507/25
РІШЕННЯ

іменем України

06 листопада 2025 року с-ще Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Cвистун О.М., з участю секретаря Заєць Н.П., розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Директор ТОВ "Юніт Капітал" Марія Хлопкова звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 846485986 від 10.01.2022 (далі Кредитний договір) у розмірі 51574,93 грн.

Позов мотивує тим, що 10 січня 2022 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, перерахувавши 10 січня 2022 року відповідачу 25950 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , вказану останньою у заявці при укладенні кредитного договору.

28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача за Кредитним договором.

05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором.

04 червня 2025 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивач уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 04.06.2025 за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором на загальну суму 51574,93 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025.

Просить стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором у розмірі 51574,93 грн, а також судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрат на професій правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 15.09.2025 дану справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву та призначено судове засідання на 09 год. 05 хв. 15 жовтня 2025 року.

Представник відповідачки через систему "Електронний суд" 06 жовтня 2025 року скерувала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, вступила в справу 01 жовтня 2025 року, з матеріалами справи відповідачка ознайомилися лише 03 жовтня 2025 року. Ознайомившись із позовною заявою, відповідачка частково не погоджується з наведеними позивачем у ній аргументами. Так, за умовами п. 1.7 Кредитного договору кредитна лінія надається строком на 7 днів, у зв`язку з чим підстав для подальшого нарахування процентів за користування кредитом немає. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відповідачкою 17 січня 2022 року було сплачено 1162 грн 56 коп., які первісним позикодавцем було зараховано в рахунок погашення відсотків. Однак, представником позивача не надано доказів, що в особистому кабінеті відповідачки чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строк Дисконтного періоду, тобто пролонгація строку кредиту на підставі п. 1.8 Кредитного договору не відбулася. Також відповідачка підтверджує, що не підписувала жодних додаткових угод, спрямованих на продовження строку кредитування. За наведених обставин, уважає необґрунтованими вимогами позивача про стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом, які були нараховані після 17 січня 2022 року. Крім того, уважає понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг. Просить поновити відповідачці строк на подання відзиву на позовну заяву, відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з останньої відсотків за користування кредитом у сумі 25625 грн 37 коп., витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн, а судові витрати з надання відповідачу правничої допомоги в сумі 10000 грн покласти на позивача.

Враховуючи, що поштове відправлення надіслане на адресу відповідачки, у якому містилася копія ухвали про відкриття провадження від 15.09.2025, якою встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позовну заяву з дня вручення цієї ухвали, повернулось до суду не врученим через відсутність адресата за вказаною адресою, а з даною ухвалою представник відповідачки ознайомилась через систему «Електронний суд» 02 жовтня 2025 року, суд уважає за необхідне поновити строк для надання відзиву та прийняти його до розгляду.

Представник позивача 09 жовтня 2025 року через систему "Електронний суд" скерувала на адресу суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" здійснювало нарахування відсотків за період з 10.01.2022 по 17.01.2022 відповідно до п. 1.9.1 Кредитного договору за ставкою 0,64% від суми кредиту за кожен день користування ним, за період з 18.01.2022 по 20.02.2022 відповідно до п. 1.9.2 Кредитного договору за відсотковою ставкою 1,05% від суми кредиту за кожний день користування ним. Звернула увагу, що п. 5.3 Кредитного договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Оскільки відповідачка лише частково погашала заборгованість та не повернула кредитні кошти у повному розмірі, було продовжено нарахування відсотків, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Також зазначила, що вартість виконаних представником відповідача робіт є завищеною, необґрунтованою та такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності в розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 51574 грн 93 коп., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи у виді судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Судове засідання, призначене на 15 жовтня 2025 року, відкладено на 09 год. 30 хв. 06 листопада 2025 року.

Позов підлягає до задоволення повністю.

Судом установлено, що 10 січня 2022 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідачки шляхом відтворення одноразового ідентифікатора MNV496AY. За умовами Кредитного договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" надає ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 29900 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "Смарт" ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 25950 грн 00 коп. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 17.01.2022 року (п. 1.1, п. 1.2, п. 1.3 Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.7 Кредитного договору, кредитна лінія надається строком на 7 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - Дисконтний період), а саме до 17.01.2022 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, загальний строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

Згідно з п. 1.8 Кредитного договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.

Пунктами 1.9, 1.9.1, 1.9.2., 1.9.3 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 233,60 процентів річних, що становить 0,64 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8 договору, з наступного після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строк, нарахування процентів здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 383,25 процентів річних, що становить 1,05 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним; якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.

Відповідно до п. 1.11 Кредитного договору основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі, якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії договору на умовах п. 1.12 договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п. 1.12.1 договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну суму Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час.

Згідно з п. 1.12 Кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: за п. 1.12.1 договору зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; за п. 1.12.2 договору, з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2.98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на виконання умов Кредитного договору 10 січня 2022 року надало відповідачці перший транш у розмірі 25950 грн, перерахувавши на платіжну картку № НОМЕР_2 , указаною відповідачем у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 10.01.2022, що підтверджується копією платіжного доручення № 032e44fd-a854-4a7b-acc0-374753a80548 від 10.01.2022, довідкою ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" від 23.05.2025, випискою АТ КБ "Приватбанк" по належній ОСОБА_1 банківській карті № НОМЕР_3 за пеірод з 10.01.2022 до 15.01.2022.

Таким чином, позивачем доведено, що ОСОБА_1 дійсно отримала кредит в сумі 25950 грн, що не оспорюється відповідачкою та її представником.

Між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" 28 листопада 2018 року укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язується відступити ТОВ "Таліон плюс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимог, а ТОВ "Таліон плюс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за плату на умовах, визначених цим договором. "Право вимоги" означає всі права ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Строк договору закінчується 04.08.2021 року. Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину.

Додатковими угодами № 19 від 28.11.2018, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" продовжили строк дії договору факторингу до 31.12.2024 року.

Витягом із реєстру прав вимог № 175 від 05.05.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 підтверджується відступлення ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржниці ОСОБА_1 за Кредитним договором у сумі 50915,85 грн, з яких 25949,56 грн заборгованість за тілом кредиту; 24966,29 грн заборгованість за відсотками.

05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" зобов`язується відступити ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Таліон Плюс" за плату на умовах, визначених цим договором. "Право вимоги" означає всі права ТОВ "Таліон Плюс" за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Строк цього договору закінчується 04 серпня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Додатковими угодами від 03.08.2021 № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2021, від 30.12.2022 № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" продовжили строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року.

Згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 ТОВ "Таліон Плюс" відступило ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" право вимоги до боржниці ОСОБА_1 за Кредитним договором в сумі 51574,93 грн, з яких 25949,56 грн заборгованість за тілом кредиту; 25625,37 грн заборгованості за відсотками.

04 червня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" і ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, згідно з умовами якого ТОВ "Юніт Капітал" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (ціна продажу) за плату, а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відступити ТОВ "Юніт Капітал" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відступило ТОВ "Юніт Капітал" право вимоги до боржниці ОСОБА_1 за Кредитним договором в сумі 51574,93 грн, з яких 25949,56 грн заборгованість за тілом кредиту; 25625,37 грн заборгованості за відсотками.

Таким чином, надані представником позивача копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

З наданих представником позивача розрахунків установлено, що за Кредитним договором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" відсотки нараховані за період поза межами строку кредитування. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" продовжували нараховувати саме проценти за "користування кредитом". Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачці не нараховувалось.

Так, згідно з довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" від 05.06.2023 та заявкою на отримання коштів в кредит від 10.01.2022 відповідачка ОСОБА_1 просила надати їй кредит зі строком кредитування 7 днів.

Відповідно до п. 1.7. Кредитного договору кредитна лінія надається строком на 7 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 17 січня 2022 року.

Пунктом 1.8. Кредитного договору визначено, що сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного та Пільгового періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеного директором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", відповідачкою 17 січня 2022 року було сплачено 1162,56 грн у рахунок погашення відсотків за користування кредитом та 0,44 грн у рахунок погашення тіла кредиту, тобто оплачено всі нараховані відсотки (а.с. 37-39).

Водночас відповідно до п. 1.8 Кредитного договору необхідною умовою продовження дисконтного періоду та строку надання кредитної лінії є активація позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду.

Таким чином, з огляду на те, що представником позивача не надано доказів, що в особистому кабінеті відповідачки чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду, суд уважає, що пролонгація строку кредиту на підставі п. 1.8 Кредитного договору не відбулася. На відсутність доказів активації вищевказаної функції посилалсь представник відповідачки при поданні відзиву на позов, однак представником позивача при наданні відповіді на відзив зазначена обставина не спростована.

Також суд зазначає, що неповернення кредиту в погоджений стронами у Кредитному договорі строк, не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідок продовження строку дії договру, а є порушенням грошового зобов`язання за укладеним договором, за що настає відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

Позивач у позовній заяві не заявляв до стягнення з відповідачки неустойки в порядку, установленому ч. 2 ст. 625 ЦК України, як наслідок прострочення відповідачкою ОСОБА_1 виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором, а нарахував їх як відсотки за користування кредитом у порядку, встановленому ст. 1048 ЦК України, що не відповідає акцептованим відповідачкою умовам оферти.

За наведених обставин, нараховані відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 17 січня 2025 року, є безпідставним.

Право кредитодавця ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 17 січня 2022 року, у зв`язку із чим з цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом проведено власний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати відсотків протягом строку дії договору з 10 січня 2022 року до 17 січня 2025 року за погодженою стороанми процентною ставкою 0,64%, який складає: 25950 грн 00 коп. (сума боргу) х 0,64% : 100 % х 7 (днів) = 1162 грн 56 коп.

З огляду на те, що ОСОБА_1 сплачено на користь первісного позикодавця 1168 грн, тобто сума сплачених відсотків перевищує суму, яка підлягала до стягнення з відповідачки по відсотках, різницю слід зарахувати в суму погашення тіла кредиту, а саме 5 грн 44 коп. (1168 грн - 1162 грн 56 коп.).

Таким чином, сума заборгованості за Кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 25944 грн 56 коп., яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, укладений між ТОВ "Юніт Капітал" та адвокатським бюро "Тараненко та партнери"; ордер про надання правничої допомоги ТОВ "Юніт Капітал" адвокатом Тараненком А.І. від 05.06.2025; додаткову угоду № 3 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025; копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012; копію довіреності від 05.06.2025; акт прийому-передачі наданих послуг № 05/06/25-01 від 05.06.2025, згідно з яким АБ "Тараненко та партнери" надало правову допомогу ТОВ "Юніт Капітал" щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 846485986 від 10.01.2022 на загальну суму 7000 грн.

Представник відповідачки заявила до стягнення з позивача понесені відповідачкою витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн, на підтвердження яких надала копії: договору № 01.10/25 про надання правової допомоги від 01.10.2025, укладеного між адвокатом Герасимовською Н.М. та ОСОБА_1 , згідно з яким гонорар за надання правової допомоги адвоката клієнту становить 10000 грн; ордера на надання правничої правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Герасимовською Н.М. від 02.10.2025; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 760 від 21.12.2020; акту прийому-передачі від 03.02.2025, відповідно до якого адвокат Герасимовська Н.М. надало правову допомогу ОСОБА_1 на суму 10000 грн; квитанцій про оплати наданих послуг з правничої допомоги від 01.10.2025 та від 03.10.2025.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Представник відповідачки у поданому відзиві зазначила про неспівмірність понесених позивачем витрат на правову допомогу зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, відсутність потреби у позивача, який є професійним учасником ринку фінансових послуг, звертатись за наданням правової допомоги.

Представник позивача у відповіді на відзив також вказала, що розмір витрат на професійну правову допомогу відповідачки є завищеним та неспівмірним зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, ціною позову та не відповідає обґрунтованості та розумності відповідно до приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі сторін.

Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представників позивача та відповідача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, обсяг наданих документів, а також враховує, що представники сторін не брали участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначені розміри оплат є дещо завищеними та не є співмірними обсягу наданих послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір судових витрат, понесених позивачем слід зменшити до 4000 грн, а відповідчем до 3000 грн.

З урахуванням того, що позов задоволений частково на 50,3 % (відмовлено у задоволенні на 49,7%), на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, виходячи з принципу пропорційності розподілу судових витрат, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню підтверджені витрати зі сплати судового збору в суму 1218 грн 47 коп (2422,4 грн х 50,3%), витрати на правову допомогу в розмірі 2012 грн (4000 грн х 50,3%), а з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1491 грн (3000 грн х 49,7%).

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За наведених обставин, слід зобов`язати відповідачку сплатити позивачу різницю у витратах на правову допомогу в розмірі 521 грн (2012-1491).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 549, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1077 ЦК України, суд

ухвалив :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" заборгованість за договором кредитної лінії № 846485986 від 10 січня 2022 року в розмірі 25944 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні 56 (п`ятдесят шість) копійок, що складається із заборгованості за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) гиивень 58 (п`ятдесят вісім) копійок судового збору та 521 (п`ятсот двадцять одну) гривню витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал", , юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4-А, офіс 10;

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун