Справа № 465/9614/25
Провадження 2-о/465/369/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27.10.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає заявниця, її колишній чоловік ОСОБА_3 та їх троє спільних дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Будинок за вищевказаною адресою належить на праві спільної часткової власності заявниці та її колишньому чоловіку ОСОБА_3 .

На протязі останніх років ОСОБА_3 вчиняє відносно своєї колишньої дружини (заявниці) домашнє насильство в присутності дітей.

Так, 12.08.2025 року заявниця ОСОБА_1 звернулася із письмовою заявою до ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області з приводу того, що 12.08.2025 року близько 21 год. 45 хв. її колишній чоловік ОСОБА_3 вчинив відносно неї сварку, в ході якої виражався в її сторону нецензурною лайкою та наніс їй один удар кулаком по голові.

Того ж дня були відібрані письмові пояснення від доньки заявниці - ОСОБА_5 . Відповідно до пояснень від 12.08.2025 року ОСОБА_5 підтвердила обставини, які були викладені заявницею у заяві. Вона була свідком, як ОСОБА_3 спровокував сварку із матір`ю, вдарив її кулаком по голові та штовхав.

22.08.2025 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №479535, відповідно до якого 12.08.2025 року близько 21 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив відносно своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме вчинив конфлікт, в ході якого виражався нецензурною лексикою, наніс один удар кулаком по голові, однак, тілесних ушкоджень не завдав, що зі слів потерпілої завдало шкоди її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Незважаючи на те, що заявниця є співвласником будинку, в якому проживають і спільні діти як її, так і ОСОБА_3 , останній не допускає її до житла. Так, зокрема 06.10.2025 року заявниця прийшла додому, однак, ОСОБА_3 нецензурною лексикою сказав їй вийти, в іншому випадку він візьме сокиру, в подальшому виштовхував її, тим самим застосувавши фізичне насильство. Даний інцидент зафіксовано на звукозаписі, який додано до заяви.

На даний час ОСОБА_1 і її троє дітей вимушені орендувати житло, адже заявниця боїться за своє життя і здоров`я. Обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису є вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини, що підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведених обставин заявниця у поданій до суду заяві просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , яким строком на 6 місяців заборонити останньому перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 24.10.2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Заявник та її представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, просили такі задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому, заявниця ОСОБА_1 зазначила, що зазнає домашнього насильства від ОСОБА_3 на регулярній основі. Так, в травні 2025 року колишній чоловік вдарив її по голові, однак, тоді в поліцію не зверталася, бо так просила донька, щоб потім не свідчити проти батька. Надалі 12.08.2025 року ОСОБА_3 приходив до неї та в ході конфлікту намагався душити, проте, злякався сусідки і втік. Також 06.10.2025 року він виганяв заявницю з дому, погрожуючи взяти сокиру. За таких обставин проживання ОСОБА_1 за місцем реєстрації спільно із ОСОБА_3 є неможливим, що спричинилося до того, що заявниця разом із дітьми змушені орендувати окреме житло для проживання. При цьому, заявниця ствердила, що відчуває страх внаслідок незаконних дій ОСОБА_3 , тому й звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 щодо вимог заяви заперечили. Зазначили, що конфлікти відбуваються у зв`язку із тим, що заявник ОСОБА_1 провокує на них ОСОБА_3 . Більш того, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та іншого житла не має, а тому, задоволення вимог заяви спричинить порушенню його законного права на житло та власність.

Заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, їх представників, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За змістом п. п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких, в тому числі, - подружжя, колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти), рідні брати і сестри.

За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

При розгляді справи встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26.10.2023 року.

Згідно представлених заявницею витягів з Реєстру Львівської територіальної громади від 23.10.2025 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_1 та спільні діти сторін - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Як з`ясовано в ході судового розгляду, за цією ж адресою зареєстрований і проживає ОСОБА_3 .

Будинок за вищевказаною адресою належить на праві спільної часткової власності заявниці та її колишньому чоловіку ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 16.07.2024 року та свідоцтвом про право власності на частку у спільному майні подружжя від 16.07.2024 року, виданим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В.

12.08.2025 року заявниця ОСОБА_1 звернулася із письмовою заявою до ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області з приводу того, що 12.08.2025 року близько 21 год. 45 хв. її колишній чоловік ОСОБА_3 вчинив відносно неї сварку, в ході якої виражався в її сторону нецензурною лайкою та наніс їй один удар кулаком по голові.

22.08.2025 року працівниками сектору протидії домашньому насильству ВП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №479535, відповідно до якого 12.08.2025 року близько 21 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив відносно своєї колишньої дружини гр. ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме вчинив конфлікт в ході якого виражався нецензурною лексикою, наніс один удар кулаком по голові, однак тілесних ушкоджень не завдав, що зі слів потерпілої завдало шкоди її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні в якості свідка допитувалася ОСОБА_5 - донька заявниці та заінтересованої особи, яка підтвердила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 часто відбуваються конфлікти, в ході яких звучить нецензурна лайка, погрози. Пояснила, що причиною неможливості спільного проживання її та матері за місцем реєстрації є часті протиправні дії батька, який впродовж останнього року неодноразово вчиняв щодо матері домашнє насильством, свідком чого була і сама свідок. Так, навесні 2025 року батько кулаком вдарив у вухо матір, бо до того порізав руку і був у поганому настрої. Але тоді поліцію не викликали, бо так вона попросила матір. Аналогічно 12.08.2025 року ОСОБА_3 ображав матір та вдарив її по голові. Черговий конфлікт між батьками відбувся 06.10.2025 року. Загалом батько і матір часто конфліктують, спричиняють їх обоє, але домашнє насильство походить власне від батька. Вважає, що в матері та неї особисто через вищезазначені насильницькі дії ОСОБА_3 є підстави побоюватися за своє здоров`я, тому свідок підтримує заяву матері про видачу обмежувального припису.

Також в судовому засіданні досліджувався звукозапис, який долучено до матеріалів справи заявницею. При дослідженні такого встановлено, що ОСОБА_3 озвучував погрози фізичної розправи в сторону ОСОБА_1 , зазначаючи, що візьме до рук сокиру. Разом із тим, в судовому засіданні останній не заперечив, що саме він 06.10.2025 року проголошував вказані погрози, хоча й уточнив, що сказав це в пориві гніву, не маючи дійсних намірів так вчинити.

За наведених обставин суд вважає, що ризики повторного вчинення щодо заявниці психологічного або фізичного насильства з боку ОСОБА_3 є реальними. Заявник з приводу поведінки останнього зверталася в органи поліції та на даний час має обгрунтовані підстави побоюватися за власну безпеку. Відповідно, суд вбачає за необхідне видати обмежувальний припис з метою захисту постраждалої від домашнього насильства заявниці та для попередження можливого повторного застосування до неї насильства з боку ОСОБА_3 .

Зважаючи на оцінені в судовому засіданні докази, беручи до уваги позицію сторін, а також характер взаємовідносин між ними, дійсні причини конфліктування та досягнення останніми згоди щодо подальшого продажу будинку, який перебуває у спільній частковій власності заявниці та заінтересованої особи, що, в свою чергу, дещо зменшує гостроту їх особистої неприязні, суд вважає, що наявні підстави для застосування до ОСОБА_3 встановлених заборон строком на 3 місяці. На переконання суду, саме такий строк на даний час є достатнім для виконання обмежувальним приписом захисної та превентивної функцій.

Водночас суд звертає увагу на те, що доводи представника заінтересованої особи про порушення, в разі видачі обмежувального припису шляхом заборони перебування ОСОБА_3 в місці спільного проживання з ОСОБА_1 , права власності останнього на житло не можуть вважатися спроможними. Так, у справі №754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи.

А тому, внаслідок дії обмежувального припису особа не позбавляється права власності на належне їй майно, такі права лише тимчасово обмежуються для захисту прав потерпілої особи на життя, здоров`я, безпеку, житло, недоторканність тощо, які мають першочергове значення.

Крім цього, відповідно до положень ч.7 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлена заборона на видачу обмежувального припису, в якому містяться заходи, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), лише у тих випадках, якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. В інших випадках, тобто щодо повнолітніх осіб, така заборона не діє.

Що стосується доводів представника заінтересованої особи про відсутність на даний час рішення суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП по подіям 12.08.2025 року згідно складеного працівниками поліції стосовно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №479535 від 22.08.2025 року і незавершеність судового процесу у такій справі, то суд наголошує, що зазначена обставина не виключає можливості видачі обмежувального припису. Так, згідно правового висновку, зробленого Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19), обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях.

З урахуванням наведеного та встановлених при розгляді справи обставин і ризиків суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 247, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, ст.ст.1, 18, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким строком на 3 (три) місяці заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Копії рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 06.11.2025 року.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Величко О.В.