ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/8148/24 Головуючий суддя І інстанції Борисенко О. О.
Провадження № 22-ц/818/2786/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: іпотечного кредиту
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Чумака Романа Васильовича, на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 березня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки припиненим,-

в с т а н о в и в :

09.12.2024, до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа: ОСОБА_2 . У позовній заяві позивач просила визнати припиненим договір іпотеки № 18/08-Б від 23.06.2008, укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 (предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 ), стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн.

З урахуванням аргументів, що викладені у позові та у відповіді на відзив позовні вимоги обґрунтувала таким. 23.06.2008 між відповідачем та третьою особою був укладений кредитний договір №21/08-Б. В якості забезпечення кредитного договору, між відповідачем та позивачем 23.06.2008 укладено договір іпотеки предметом якого є зазначений житловий будинок.

У 2012 році відповідач звернувся до суду з позовом до третьої особи про стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором у сумі: 145455,47 дол. США та 347881,10 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова у справі №2012/9503/2012 від 20.05.2013 цей позов задоволений повністю. Станом на 09.12.2024 у провадженні Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №59453510 від 05.07.2019 по стягненню з третьої особи на користь відповідача заборгованості за зазначеним кредитним договором у зазначеній вище сумі. 30.10.2009 (до звернення відповідача до суду) приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А., за зверненням відповідача був виданий виконавчий напис №2724, яким запропоновано звернути стягнення на зазначений вище житловий будинок, власником якого є позивач.

За рахунок продажу житлового будинку запропоновано задовольнити вимоги відповідача на загальну суму: 105343,85 доларів США та 14629,47 грн. 25.12.2009, на підставі зазначеного виконавчого напису було відкрите виконавче провадження №16551404, яке згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень було завершене. 17.11.2011 приватним нотаріусом Самощенко О.А., на запит державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ, був виданий дублікат виконавчого напису №2177, у зв`язку із втратою оригіналу попереднього. На підставі цього дублікату, 22.07.2013 було вдруге відкрите виконавче провадження №36255686, а 07.08.2014 виконавчий документ повернуто стягувачу.

04.04.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області було відкрите виконавче провадження №58809349, яке станом на дату подання позову є діючим. Цим виконавчим провадженням накладено арешт на зазначений предмет іпотеки та зупинене вчинення виконавчих дій до вирішення іншої судової справи № 646/4041/19. Постановою Верховного Суду від 09.08.2023 ухвалено рішення за зазначеною судовою справою, яким відмовлено позивачу у позові до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи вимогу про визнання договору іпотеки припиненим, позивач зазначає таке. Згідно ст.256, 257, 264 ЦК України, враховуючи те, що відповідач звернувся до суду до третьої особи у 2012 році, чим перервав строк позовної давності, тому вважає, що позовна давність щодо вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки переривалася та спливла у 2015 році. Тому вважає, що кредитор втратив право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Ще однією підставою для задоволення позову, позивач посилаючись на положення ст.61 Конституції України вважає, що наразі відбувається подвійне стягнення заборгованості боржника (третьої особи) враховуючи те, що відкриті два виконавчих провадження (перше за заочним рішенням від 20.05.2013 Жовтневого районного суду м.Харкова про стягнення заборгованості за кредитним договором; друге за виконавчим написом нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Чумак Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач, звернувшись до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості у 2012 році, який розглянуто судом по суті, банк перервав строк позовної давності щодо погашення останнім спірної кредитної заборгованості.

Вважає, що позовна давність щодо вимог про звернення стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки перервалася та почала обчислюватись з дати пред`явлення позову відповідачем до ОСОБА_2 у 2012 році і складає три роки, відтак позовна давність щодо вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки перервалася та сплила ще у 2015 році.

Зауважує, що факт не звернення відповідача до позивача з позовною заявою не має значення для застосування позовної давності. У даному випадку, договір іпотеки №18/08-Б від 23.06.2008 є похідним (спрямований на забезпечення виконання зобов`язання) від кредитного договору №21/08-Б від 23.06.2008, щодо якого також закінчився строк позовної давності.

Вважає, що договір іпотеки №8/08-Б від 23.06.2008 має бути визнаний судом припиненим, оскільки кредитор у силу пропуску строку позовної давності втратив право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд не звернув уваги, що на день подання позовної заяви одночасно існує дві обставини

1) Стягнення заборгованості за кредитним договором № 21/08-Б від 23.06.2008 заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.2013 у справі № 2012/9503/2012 та виконавче провадження № 59453510;

2) Звернення стягнення на предмет іпотеки за договір іпотеки № 18/08-Б від 23.06.2008, який укладався для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 21/08-Б від 23.06.2008 виконавчий напис від 30.10.2009 № 2724 та виконавче провадження № 58809349.

Отже, фактично наразі відбувається подвійне стягнення заборгованості та предмету іпотеки за одними і тими самим правовідносинами.

Зауважує, що одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна.

За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові.

Отже, задля припинення вказаного порушення, вважаємо ефективним способом захисту визнати припиненим договір іпотеки № 18/08-Б від 23.06.2008.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - адвокат Невечеров Д.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що Банк своєчасно та належним чином скористався правом щодо захисту своїх прав Іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку 30.10.2009, а отже підстави застосування інституту позовної давності в справі 639/8148/24 відсутні.

Аналізуючи норми чинного законодавства Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.09.2018 р. у справі № 921/107/15-г/16 сформулювала висновок, що «…наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством». Судом встановлено, що застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права - не є подвійним стягненням заборгованості.

Звертає увагу Суду, що ОСОБА_1 жодним чином не доведено порушень її прав (охоронюваного законом інтересу) кредитором, ПАТ АБ «Укргазбанк».

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув та правильно встановив обставини справи і застосував норми матеріального та процесуального права, а доводи та міркування апелянта у апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Суд першої інстанції повністю з`ясував обставин, що мають значення для справи, довів та встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства України.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції своє рішення мотивував наступним.

Суд зазначає, що судовому захисту підлягає наявне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Так, задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок реалізації предмету іпотеки є його правом у випадку порушення основного зобов`язання. Є підтвердженим (заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.05.2013) факт не виконання третьою особою основного зобов`язання з повернення кредиту, яке забезпечено заставою (іпотекою). На підставі системного аналізу зазначених правових норм та наданих суду доказів, суд робить висновок про те, що дії відповідача з намагання задовольнити свої фінансові вимоги за рахунок реалізації предмету іпотеки (житлового будинку) через виконавчий напис нотаріуса та за допомогою державного/приватного виконавця є правомірними та відповідають закону і права позивача не порушують, а позивач, з метою не реалізації належного їй житлового будинку має право сплатити відповідачу суму боргу третьої особи перед відповідачем. Зобов`язання необхідно виконувати.

Позивач стверджував, що до цих правовідносин необхідно застосувати строк позовної давності, з цього приводу суд зазначає таке.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» (відповідач) до суду з позовом до ОСОБА_1 (позивач), а отже інститут позовної давності до справи що розглядається до відповідача застосований бути не може. Суд звертає увагу на той факт, що Іпотекодержатель почав реалізовувати своє право в позасудовому порядку ще 30.10.2009, коли одержав у приватного нотаріуса відповідний виконавчий напис. Отже, суд визнає ці аргументи позивача не обґрунтованими та до уваги їх не бере.

Аргументи позивача про наявність у справі подвійного стягнення боргу, що заборонено приписами ст.61 Конституції України є неспроможними з таких підстав.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У справі, що розглядається встановлено те, що існують/існували виконавчі провадження окремо щодо стягнення з третьої особи заборгованості за кредитним договором та щодо реалізації заставного майна (житлового будинку) щодо позивача, тобто індивідуально для кожного із зазначених осіб. Враховуючи те, що стягнення боргу з Іпотекодавця (майнового поручителя) за рахунок заставного майна є правом, а не обов`язком Іпотекодержателя і носить похідний або субсидіарний характер, то цей аргумент теж є необґрунтованим, а тому не заслуговує на увагу. Іншими словами, двічі до відповідальності за одне й те саме правопорушення позивача притягнуто не було.

Отже, на підставі внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наданих суду доказів, суд дійшов висновку про те, що оскільки договором іпотеки передбачено, що договір діє до повного виконання зобов`язань, забезпечених заставою за цим договором, а суду не надані докази про погашення боргу третьої особи перед відповідачем, або докази сплати боргу за третю особу позивачем, також не надані докази на підтвердження інших обставин, що передбачені приписами ст.17 ЗУ «Про іпотеку» законної підстави для визнання договору іпотеки припиненим у суду не має, а тому є правові підстави для відмови у позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що 23.06.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк» (Банк) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладений кредитний договір №21/08-Б, відповідно до умов якого, Банк надає Позичальнику кредит у розмірі 98550 дол. США на строк з 23 червня 2008 року по 22 червня 2028 року, або по день визначений в п.1.5 та/або в п.3.3.11 цього договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8% річних (а.с.10-13).

23.06.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладений договір іпотеки №18-08-Б без оформлення заставної, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чепою М.В. (реєстровий номер 4837). Відповідно до умов якого, цей договір забезпечує всі вимоги Іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору №21/08-Б від 23 червня 2008 року укладеним між Іпотекодержателем та ОСОБА_2 , який в строк до 22 червня 2028 року зобов`язаний повернути кредит (п.1.1.). Предметом іпотеки є Житловий будинок АДРЕСА_1 (п.2.1.1.). Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки зокрема у випадку, якщо зобов`язання за кредитним договором не буде виконане належним чином (п.6.1.). Даний договір діє до повного виконання зобов`язань, забезпечених заставою за цим договором (п.7.1.) (а.с. 14-16).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.05.2013 у справі №20129503/2012 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 23.06.2008 у розмірі 145455,47 дол. США та 347881,10 грн та судовий збір з підстав невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту (а.с.18 зв. 19).

15 липня 2013 року, Жовтневий районний суд м.Харкова видав стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк» виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 23.06.2008 у розмірі 145455,47 дол. США та 347881,10 грн та судового збору (а.с.20).

05.07.2019, Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №59453510, на підставі виконавчого листа від 15.07.2013 виданого Жовтневим районним судом м.Харкова, державним виконавцем відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 23.06.2008 у розмірі 145455,47 дол. США та 347881,10 грн та судового збору (а.с.21).

Відповідно до даних інформаційної довідки від 20.03.2024 про виконавче провадження, станом на дату видачі довідки у провадженні Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №59453510 від 05.07.2019 по стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором від 23.06.2008 у розмірі загальної суми заборгованості 1687210, 16 грн (а.с.22-25).

30.10.2009, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А., був виданий виконавчий напис (реєстраційний №2724), яким, на підставі договору іпотеки №18/08-Б від 23.06.2008 запропоновано звернути стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 . За рахунок продажу житлового будинку запропоновано задовольнити вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» на загальну суму: 105343,85 доларів США та 14629,47 грн (а.с.25 зв. 26).

25.12.2009, постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження (ВП №16551404) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2724 виданого 30.10.2009 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А., про звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 борг у розмірі: 105343,85 доларів США та 14629,47 грн (а.с. 27).

Згідно з даними довідки про результат пошуку виконавчих проваджень в АСВП, станом на 22.03.2021 виконавче провадження №16551404 завершено (а.с.28).

22.07.2013, постановою (ВП №36255686) державного виконавця прийняте до виконання виконавче провадження №36255686 з примусового виконання виконавчого напису №2724 виданого 30.10.2009 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А., про звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 борг у розмірі: 105343,85 доларів США та 14629,47 грн (а.с. 29).

07.08.2014, постановою про повернення виконавчого документу стягувачу (ВП №36255686) державного виконавця, на підставі запровадженого Законом України від 03.06.2014 №1304-VІІ мораторію на звернення стягнення на нерухоме майно, яке використовується як місце постійного проживання майнового поручителя, яке перебуває в іпотеці за умови, що у майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, повернуто стягувачу виконавчий напис №2724 виданий 30.10.2009 (а.с.30-31).

11.09.2014, постановою (ВП №44800061) про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2724 від 30.09.2009 приватного нотаріуса Самощенко О.А. про звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 . За рахунок його реалізації, задовольнити вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» у розмірі: 105343,85 доларів США та 14629,47 грн (а.с. 32).

12.03.2019, постановою про повернення виконавчого документу стягувачу (ВП №44800061) державного виконавця, на підставі заяви стягувача, виконавчий напис №2724 від 30.09.2009 приватного нотаріуса Самощенко О.А. про звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 - повернуто стягувачу (а.с. 33).

04.04.2019, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А., постановою (ВП №58809349) відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2724 від 30.09.2009 приватного нотаріуса Самощенко О.А. про звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 . За рахунок його реалізації, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» у розмірі: 105343,85 доларів США та 14629,47 грн (а.с.34-35).

04.04.2019, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А., постановив (ВП №58809349) описати та накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 (а.с.36-37).

16.05.2019, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А., постановив (ВП №58809349) призначити суб`єкта оціночної діяльності з оцінки початкової ціни житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 38-39).

27.06.2019, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А., постановив (ВП №58809349) зупинити вчинення виконавчих дій та проведення електронних торгів з реалізації житлового будинку АДРЕСА_1 до вирішення судової справи по суті. Підставою для зупинення, зазначена ухвала Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.06.2019 (справа №646/4041/19). Станом на 20.03.2024 виконавче провадження зупинене (а.с.40-43).

09.08.2023, Верховний Суд у справі №646/4041/19 постановив: Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.07.2021 та постанову Полтавського апеляційного суду від 22.08.2022 скасувати і ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.58-67).

Чи сплив у даному випадку строк позовної давності?

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за обставин цієї справи доводи щодо спливу позовної давності не знайшли свого підтвердження.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Наслідки спливу позовної давності визначені статтею 267 ЦК України, згідно із частиною четвертою якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно з частиною п`ятою статті 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але згідно з положеннями частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.

При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 (провадження № 12-50 гс 20).

З матеріалів справи вбачається, що Іпотекодержатель почав реалізовувати своє право в позасудовому порядку ще 30.10.2009, коли одержав у приватного нотаріуса відповідний виконавчий напис.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» (відповідач) до суду з позовом до ОСОБА_1 (позивач), а отже інститут позовної давності до справи що розглядається до відповідача застосований бути не може.

Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 921/107/15-г/16, від 19.05.2020 у справі № 361/7543/17).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін,

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чумака Романа Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 10 листопада 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії В.Б.Мальований.

О.В. Маміна.