Справа № 2-30/2008
УХВАЛА

іменем України

"07" листопада 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №2-30/2008 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю в зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна, в якому вказувала, що 01 листопада 1996 року вона уклала шлюб з відповідачем.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 08 листопада 2005 року шлюб було розірвано.

В період шлюбу позивачкою спільно з відповідачем на виділеній для цього земельній ділянці було побудовано житловий будинок за АДРЕСА_1 .

Після закінчення будівництва будинок був прийнятий в експлуатацію та зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 , про що останньому було видане відповідне свідоцтво.

Спірне майно було набуте подружжям в період шлюбу, тому належить на праві спільної сумісної власності чоловікові та дружині.

Оскільки згода про добровільний поділ майна сторонами після розірвання шлюбу не досягнута, тому позивачка, враховуючи рівність часток подружжя, просила розділити майно, що є спільною сумісною власністю, визнавши її власником частини будинку АДРЕСА_1 .

В попередньому судовому засіданні ОСОБА_2 пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю в зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, в якому вказував, що 01 листопада 1996 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб.

Шлюб було розірвано в 2005 році, проте подружні стосунки між сторонами були припинені значно раніше, а саме в серпні 2001 року.

На підставі рішення Вознесенської міської ради про передачу у власність земельної ділянки та дозволу на будівництво в 2002-2003 роках ОСОБА_2 особисто за свої кошти, а також кошти батьків було здійснено будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 .

Після прийняття будинку в експлуатацію на його ім`я було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що будівництво здійснювалося за час окремого проживання подружжя в зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, ОСОБА_2 просив визнати спірний будинок його особистою приватною власністю.

Ухвалою суду від 03 вересня 2007 року зустрічний позов було прийнято до розгляду разом з первісною позовною заявою та об`єднано в одне провадження.

Водночас, ухвалою суду від 10 серпня 2007 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову. Вказаною ухвалою заборонено відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 березня 2008 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано житловий будинок АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_2 . У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна відмовлено. Розподілено судові витрати.

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 10 серпня 2007 року, вказуючи на те, що потреба в застосуванні таких заходів відпала, водночас встановлені заходи забезпечення позову, враховуючи те, що ОСОБА_2 помер, перешкоджають заявниці розпорядитися житловим будинком. Розгляд клопотання просила провести без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151, ч.ч. 3, 6 ст. 154 ЦПК України (в редакції на час постановлення судом ухвали про забезпечення позову та набрання рішенням законної сили) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

У той же час, згідно ч.ч. 1, 2, 4, 5, 9, 10, 11 ст. 158 ЦПК України (в чинній редакції) суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Суд встановив, що незважаючи на приписи ч.ч. 3, 6 ст. 154 ЦПК України (в редакції на час постановлення судом ухвали про забезпечення позову та набрання рішенням законної сили) відповідні записи щодо встановлення судом заборони на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 не були виключені з відповідних реєстрів, заборона продовжує діяти.

При цьому, на час розгляду клопотання рішення суду набрало законної сили, потреба в застосуванні заходів забезпечення позову відпала, встановлені судом заходи перешкоджають заявниці належним чином розпорядитися житловим будинком, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 158, 258-260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №2-30/2008 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю в зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 серпня 2007 року у цивільній справі №2-30/2008 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю в зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а саме заборону відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя : О.В. Вуїв