КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Якимець О.І.,-

встановив:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Після зменшення позовних вимог ОСОБА_1 просив: стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1 231 грн 25 коп. та 3 % річних від простроченої суми страхового відшкодування у розмірі 142 грн 07 коп.; стягнути з ОСОБА_2 матеріальні збитки у розмірі 76 774 грн 44 коп. та вирішити питання розподілу судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 квітня 2024 року о 15 год 15 хв в м. Києві на перехресті вул. Гаванська - вул. Набережно-Рибальська, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплачено позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 257 500 грн 00 коп.

Враховуючи, що лише після відкриття провадження у справі страховою компанією сплачено позивачу 22 509 грн 32 коп., ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» пеню за прострочення виплати страхового відшкодування та 3 % річних.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальні збитки, які складають різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 76 774 грн 44 коп.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнутоз приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_4 пеню у розмірі 1 231 грн 25 коп. та 3 % річних у розмірі 142 грн 07 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди в розмірі 72 274 грн 44 коп.

Стягнутоз приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати по 2 227 грн 37 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 72 274 грн 44 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 заперечив щодо вимог апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 доПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» представником Десяка Н.Ю. не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги до ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що розмір завданої позивачу матеріальної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Згідно ст. 1194 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 становить 72 274 грн 44 коп.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 11 квітня 2024 року о 15 год 15 хв в м. Києві на перехресті вул. Гаванська - вул. Набережно-Рибальська, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Власником транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3

ОСОБА_1 керував автомобілем на підставі довіреності від 11 червня 2022 року зареєстрованої в реєстрі за № 358.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 укладено поліс № EP 219239471 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 160 000 грн 00 коп., розмір франшизи - 2 500 грн 00 коп.

ОСОБА_2 застраховано в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно акцепту № DC.EP.219239471 від 05 лютого 2024 року до оферти № 001 від 22 листопада 2021 року договору добровільного страхування наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті. Сторони в акцепті договору страхування визначили, що страхова сума становить 100 000 грн 00 коп.

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплачено позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 257 500 грн 00 коп.

Згідно звіту ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» від 31 липня 2024 року № 669_24_FO «Про оцінку матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» внаслідок ДТП автомобіль «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні ушкодження на загальну суму 329 774 грн 44 коп. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля, визначена за витратним підходом, становить 291 440 грн 31 коп.

Втрата товарної вартості автомобіля, визначена за витратним підходом, становить 38 334 грн 13 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зазначав, що з відповідача має бути стягнуто різницю між розміром завданої шкоди та лімітом відповідальності страховика у розмірі 76 774 грн 44 коп.

За положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (правовласності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц зазначено: «з огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦКУ), особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.»

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, постановою Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно звіту від 31 липня 2024 року № 669_24_FO «Про оцінку матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» внаслідок ДТП автомобіль «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні ушкодження на загальну суму 329 774 грн 44 коп. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля, визначена за витратним підходом, становить 291 440 грн 31 коп. Втрата товарної вартості автомобіля, визначена за витратним підходом, становить 38 334 грн 13 грн. Вартість проведених досліджень - 4 500 грн 00 коп.

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплачено позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 257 500 грн 00 коп.

Враховуючи, що ОСОБА_1 недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для повного відшкодування, відтак, позивач обгрунтовано звернувся до ОСОБА_2 із вимогою про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

Розв`язуючи спір судом першої інстанції обгрунтовано взято до уваги визначений на підставі звіту від 31 липня 2024 року № 669_24_FO розмір завданої шкоди (329 774 грн 44 коп.) та сплачене страхове відшкодування (257 500 грн 00 коп.) та правильно стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 72 274 грн 44 коп.

Матеріали справи не містять жодних належних доказів на спростування результатів висновку ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» від 31 липня 2024 року № 669_24_FO про вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу» внаслідок ДТП автомобіль «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» від 31 липня 2024 року № 669_24_FO складений з порушенням норм законодавства, колегія суддів відхиляє, оскільки вони в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 через відсутність доказів розміру завданої шкоди у розмірі 329 774 грн 44 коп., колегія суддів оцінює критично, оскільки вони спростовуються долученими до матеріалів справи доказами.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 30 квітня 2025 року в частині позовних вимог до ОСОБА_2 ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 доПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» представником Десяка Н.Ю. не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 03 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко