Справа № 705/196/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2025 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Орендарчука М.П., за участю секретаря Пізняк Т.В., відповідача ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Христинівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання поширеної інформації недостовірною та захист честі, гідності й ділової репутації і стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила:

- визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, поширену ОСОБА_1 , шляхом подання 06.12.2023 (вх. № 29172) до канцелярії Уманського міськрайонного суду Черкаської області заяви наступного змісту: «...Мною здійснювалось надання правової допомоги по справам, які перебували в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області. З 24.02.22 я перебуваю на службі в ЗСУ. Адвокатська діяльність мною не здійснюється і зупинена, про що маються дані в реєстрі адвокатів України. Прошу довести вказані обставини до відома суддів та не вносити дані про виклик, мене як адвоката, в судові засідання. Вказані дані, з корисливих мотивів, використовуються працівницею Уманського міськрайонного суду ОСОБА_3 для створення хибного уявлення в судових та правоохоронних органах про надання мною адвокатських послуг та отримання доходу. При цьому остання використовує службове становище помічника судді Уманського міськрайонного суду для фальшування доказів та підробки документів» є недостовірною;

-зобов`язати ОСОБА_1 спростувати, шляхом подання до канцелярії Уманського міськрайонного суду Черкаської області заяви наступного змісту: «...Мною здійснювалось надання правової допомоги по справам, які перебували в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області. З 24.02.22 я перебуваю на службі в ЗСУ. Адвокатська діяльність мною не здійснюється і зупинена, про що маються дані в реєстрі адвокатів України.Прошу довести вказані обставини до відома суддів та не вносити дані про виклик, мене як адвоката, в судові засідання. Вказані дані, з корисливих мотивів, використовуються працівницею Уманського міськрайонного суду ОСОБА_3 для створення хибного уявлення в судових та правоохоронних органах про надання мною адвокатських послуг та отримання доходу. При цьому остання використовує службове становище помічника судді Уманського міськрайонного суду для фальшуванння доказів та підробки документів є недостовірною...»;

-зобов`язати ОСОБА_1 відкликати його заяву, яка зареєстрована за вх. №29172 від 06.12.2023;

-стягнути з ОСОБА_1 на її користь 100 000 грн. моральної шкоди.

У заяві від 10.07.2025 року уточнила позовні вимоги та просить суд:

-визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, поширену ОСОБА_1 , шляхом подання 06.12.2023 (вх. № 29172) до канцелярії Уманського міськрайонного суду Черкаської області заяви наступного змісту: «...Мною здійснювалось надання правової допомоги по справам, які перебували в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області. З 24.02.22 я перебуваю на службі в ЗСУ. Адвокатська діяльність мною не здійснюється і зупинена, про що маються дані в реєстрі адвокатів України. Прошу довести вказані обставини до відома суддів та не вносити дані про виклик, мене як адвоката, в судові засідання. Вказані дані, з корисливих мотивів, використовуються працівницею Уманського міськрайонного суду ОСОБА_3 для створення хибного уявлення в судових та правоохоронних органах про надання мною адвокатських послуг та отримання доходу. При цьому остання використовує службове становище помічника судді Уманського міськрайонного суду для фальшуванння доказів та підробки документів» є недостовірною;

-зобов`язати ОСОБА_1 спростувати інформацію, зазначену в його заяві, яка зареєстрована в Уманському міськрайонному суді Черкаської області за вх. № 29172 від 06.12.2023, в такий же спосіб, в який її було поширено;

-зобов`язати ОСОБА_1 відкликати його заяву, яка зареєстрована в Уманському міськрайонному суді Черкаської області за вх. № 29172 від 06.12.2023;

-стягнути з ОСОБА_1 на її користь 100 000 грн. моральної шкоди;

-стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , понесені витрати на лікування в розмірі 2693,67 грн., та упущену вигоду в розмірі 55666,44 грн;

-судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.12.2023 року ОСОБА_1 подав до канцелярії Уманського міськрайонного суду Черкаської області (вх. № 29172), за місцем моєї роботи, заяву, в якій вказував, що «Мною здійснювалось надання правової допомоги по справам, які перебували в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області. З 24.02.22 я перебуваю на службі в ЗСУ. Адвокатська діяльність мною не здійснюється і зупинена, про що маються дані в реєстрі адвокатів України.

Прошу довести вказані обставини до відома суддів та не вносити дані про виклик, мене як адвоката, в судові засідання. Вказані дані, з корисливих мотивів, використовуються працівницею Уманського міськрайонного суду ОСОБА_3 для створення хибного уявлення в судових та правоохоронних органах про надання мною адвокатських послуг та отримання доходу. При цьому остання використовує службове становище помічника судді Уманського міськрайонного суду для фальшуванння доказів та підробки документів».

Жодних доказів ОСОБА_1 до вказаної заяви додано не було.

Крім того, в «шапці» заяви ОСОБА_1 , поданої до Уманського міськрайонного суду від 06.12.2023, вказано « ОСОБА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ). Вказана інформація не зовсім відповідає дійсності, оскільки згідно відпускного квитка в/ч НОМЕР_3 за № 385 від 04.12.2023 ОСОБА_1 звільнений у щорічну основну відпуску терміном на 10 діб та 1 доба на дорогу додатково з 05.12.2023 до 15.12.2023. Зобов`язаний прибути до в/ч НОМЕР_3 - 15.12.2023.

Таким чином, ОСОБА_1 в своїй заяві до Уманського міськрайонного суду від 06.12.2023 також вказав недостовірну інформацію з приводу його місця проживання/перебування.

Починаючи з жовтня 2023 року та до даного часу постійно перекручуючи обставини та події, не надаючи жодних доказів та з метою психологічного тиску на неї ОСОБА_1 вчиняє дії спрямовані на приниження її честі, гідності та порушення ділової репутації.

Через вищевказані дії ОСОБА_1 вона постійно нервується, втратила відчуття спокою та безпеки, вимушена постійно терпіти приниження, позбавлена можливості постійно тривало проживати за однією адресою, що негативно відображається на її та дитини повсякденному житті та здоров`ї. Через написання ОСОБА_1 заяви за місцем моєї роботи вона позбавлена можливості нормально працювати та виконувати свої професійні обов`язки.

Крім того, при спілкуванні з ОСОБА_1 останнім було повідомлено, що працювати в суді (при тому, що в суді вона працює з квітня 2012 року та на посаді помічника судді: 2012 року) вона не буде і дослівно: «твоя напарниця мені в цьому допоможе».

В той час, коли вона вимушена працювати, щоб забезпечити себе та дитину, яка має захворювання - атопічний дерматит, перебуває на обліку в КНП «Черкаська обласна у Черкаської обласної ради» та в НДСЛ «Охматдит», а також перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Уманської міської ради відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дії інвалідністю», та потребує постійного лікування дороговартісними медичними препаратами, про що також було вказано в судових рішеннях, ОСОБА_1 пише необмежену кількість відносно неї з недостовірними обставинами та фактами, внаслідок чого замість того, щобзайматися дитиною, її здоров`ям та лікуванням вона вимушена постійно відвідувати державні органи, в які її викликають через його заяви та надавати свої заперечення, пояснення.

В своїх заявах відповідач розповсюджує за місцем її проживання, місцем роботи неправдиву та недостовірну інформацію щодо неї, адже вона не відповідає дійсності. В заяві ОСОБА_1 від 06.12.2023, поданої до Уманського міськрайонного суду Черкаської області міститься твердження про факти, а не особисті судження відповідача. Тверджень відповідача не мають характеру оціночних суджень, а містять конкретні твердження наклепницького характеру та є такими, що наносять шкоду її діловій репутації та як наслідок можуть стати підставою для втрати нею місця роботи і вона залишиться з хворою дитиною взагалі без засобів для існування.

Відповідач 18.03.2025 року надіслав відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити у задоволені позову за його безпідставністю.

В судове засідання позивач не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, покликались про те, що між сторонами маються неприязні відносини, що в свою чергу породжує різні позови, заяви про злочини та інше, у заяві 06.12.2023 (вх. № 29172) відповідач намагався донести до суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області про те, що він не здійснює адвокатську діяльність 24.02.2022 року, а перебуває в лавах ЗСУ, однак через чисельні скарги відповідача відносно нього проводилась перевірка відповідними органами, а тому він і звернувся з вище вказаною заявою.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, заслухавши учасників справи, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідач через канцелярію Уманського міськрайонного суду Черкаської області подано заяву в якій він зазначає:

- «Мною здійснювалось надання правової допомоги по справам, які перебували в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області. З 24.02.22 я перебуваю на службі в ЗСУ. Адвокатська діяльність мною не здійснюється і зупинена, про що маються дані в реєстрі адвокатів України.

Прошу довести вказані обставини до відома суддів та не вносити дані про виклик, мене як адвоката, в судові засідання. Вказані дані, з корисливих мотивів, використовуються працівницею Уманського міськрайонного суду ОСОБА_3 для створення хибного уявлення в судових та правоохоронних органах про надання мною адвокатських послуг та отримання доходу. При цьому остання використовує службове становище помічника судді Уманського міськрайонного суду для фальшуванння доказів та підробки документів».

Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Статтею 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

В той же час, ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

За змістом ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Реалізація такого права і є основною метою звернення за захистом, хоча про можливість вимагати відшкодування завданої поширенням неправдивої інформації, шкоди також стоять ряд питань, які підлягають до з`ясування в судовому засіданні, а саме питання доказів для реалізації права захисту у судовому порядку саме фізичною особою, так як лише людині притаманні почуття, внутрішні переживання, породжені внаслідок приниження чи образи, несправедливих звинувачень або наклепу щодо неї.

Виходячи з положень ст.277 ЦК України та ст.12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, однак позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а суд в свою чергу дає оцінку цим доводам.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасника справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особливість по доказуванню полягає в тому, що воно виступає як право і обов`язок осіб, які беруть участь у справі. Вони мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні і письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування та заперечення, тобто мають право на доказування.

Сторони, подаючи докази, реалізують своє право по доказуванню і одночасно виконують обов`язок по доказуванню. Обов`язок по доказуванню покладається на того, хто звернувся за допомогою до суду.

Право доказування виступає як можливість подання доказів, участь в їх дослідженні, попередній оцінці та гарантується сукупністю процесуальних засобів і реалізується по волі заінтересованих осіб особисто або за допомогою суду у відповідності з своїми інтересами та вибором способу поведінки.

Обов`язок по доказуванню полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, який гарантується настанням несприятливих правових наслідків у випадку їх невиконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по його доказуванню; якщо позивач не доведе підставу вимоги, то в позові належить відмовити.

Невиконання обов`язку по доказуванню для сторін й інших суб`єктів правового спору матиме матеріально-правові і процесуально-правові наслідки.

Обов`язок довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (пункт 18 постанови Пленуму) покладається на позивача.

За положеннями ЦПК України, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях; суд приймає до уваги належні та допустимі докази. В даному випадку до суду не подані належні докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. За таких умов заявлений позов не підлягає до задоволення як недоведений та безпідставний.

Також слід зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться в пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р., вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина першастатті 277 ЦК України).

Статтями 15, 275 ЦК України передбачено право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Частиною другою статті 302 ЦК України на особу, яка поширює інформацію, покладено обов`язок переконатися в її достовірності.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання у право має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.

Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28.03.2013 р. у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд з прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: факти, що вважаються загальновідомими; підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; посилання на незалежне дослідження.

В даному конкретному випадку, аналізуючи вирази, які позивач просить визнати недостовірною інформацією та такою, що ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію, суд, враховуючи положення зазначених вище актів законодавства, суд проаналізувавши зміст вищезазначеної заяви до Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2023, а саме :-« Вказані дані, з корисливих мотивів, використовуються працівницею Уманського міськрайонного суду ОСОБА_3 для створення хибного уявлення в судових та правоохоронних органах про надання мною адвокатських послуг та отримання доходу. При цьому остання використовує службове становище помічника судді Уманського міськрайонного суду для фальшуванння доказів та підробки документів, суд дійшов висновку, що спірна інформація за своїм характером подана у формі фактичних тверджень (даних), оскільки в них категорично зазначаються певні обставини, що нібито мають відношення до позивача. Інформація, що є предметом спору, містить висловлення про конкретні події/обставини, що не може бути витлумачено як такі, що містять оціночні судження.

При цьому матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували достовірність оспорюваної інформації. Отже, викладене свідчить про недостовірність вказаної інформації. В свою чергу поширена відповідачами інформація щодо позивача завдає шкоди його законним інтересам та порушує право позивача на повагу до честі, гідності та ділової репутації.

Разом, з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що суд частково задовольняє позов у цій частині, оскільки позивач ставить питання: Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, поширену ОСОБА_1 , шляхом подання 06.12.2023 (вх. № 29172) до канцелярії Уманського міськрайонного суду Черкаської області заяви наступного змісту: «Мною здійснювалось надання правової допомоги по справам, які перебували в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області. З 24.02.22 я перебуваю на службі в ЗСУ. Адвокатська діяльність мною не здійснюється і зупинена, про що маються дані в реєстрі адвокатів України. Прошу довести вказані обставини до відома суддів та не вносити дані про виклик, мене як адвоката, в судові засідання.

Оскільки дана інформація є повідомленням суду у процесуальній спосіб про призупинення діяльності адвоката п.1 ч.1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а за правилом частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України). Тобто дана інформація стосується повідомлення суду, а не позивача.

Разом з тим, позивач зазначив, що за поширення недостовірної інформації відносно нього йому нанесено моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., понесені витрати на лікування в розмірі 2693,67 грн., та упущену вигоду в розмірі 55666,44 грн.

Стосовно викладеного вище суд зазначає наступне.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно.

У зв`язку з поширенням недостовірної інформації позивач відчула душевні страждання, оскільки безпідставні висловлювання дали негативну оцінку її особистим якостям, поставили під сумнів її ділову репутацію.

При визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності.

Суд звертає увагу на те, що будь-які негативні відомості про особу призводять до хвилювань особи, до змін в організації її життя при спілкуванні із оточуючими, необхідністю додаткових пояснень тощо. Ці хвилювання і зміни організації життя позивача мають причинно-наслідковий зв`язок.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 100 000 грн. за завдану моральну шкоду за умов і обставин, зазначених у поданій позовній заяві.

Суд вважає дану суму завищеною та вона є неспівмірною із несеною шкодою.

На момент подачі заяви до канцелярії Уманського міськрайонного суду Черкаської області 06.12.2023, відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет на 2023 рік" розмірі мінімальної заробітної плати складає 6 700,00 грн.

Отже, суд вважає, що достатньою сатисфакцією для позивача є стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 5 (п`ять) мінімальних заробітних плат, що складає 33 500,00 грн. Такий розмір моральної шкоди є цілком розумним, справедливим та зваженим з огляду на задоволений обсяг позовних вимог.

Окрім того, позивач просить суд стягнути на її користь із відповідача понесені витрати на лікування в розмірі 2693,67 грн. Однак у відповідності до ст. 1166 ЦК України та ст. 76-80 ЦПК України позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними винними діями відповідача та наслідками, яких зазнав позивач, а тому у задоволенні позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити. Окрім того позивача просить суд стягнути на її користь із відповідача упущену вигоду (заробітку) в розмірі 55 666,44 грн. в наслідок протиправних дій відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитки включають втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки (damnum emergens)) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода (lucrum cessans)).

Як на втрату вигоди (заробітку) в розмірі 55 666,44 грн. позивачка покликається на те, що вона не отримувала премії в грудні 2023 року. На вимогу позивача, суд витребував в Уманському міськрайонному суді інформації про преміювання помічників суддів.

Згідно відповіді Уманського міськрайонного суду, під час розгляду справи судом встановлено, що преміювання помічників суддів не здійснювалось, отже твердження позивача про втрату вигоди (заробітку) в розмірі 55 666,44 грн. належними та допустимими доказами не підтверджено, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення упущеної вигоди (заробітку) в розмірі 55 666,44 грн., слід відмовити.

Згідно ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, в п. 58 рішення в справі «Cicad проти Швейцарії» визначено, що будь-яка особа, яка здійснює своє право на свободу вираження поглядів, бере на себе і відповідальність за свої дії, межі якої залежать від конкретної ситуації. Тобто, ніхто не може бути звільнений від відповідальності за необґрунтовані, безпідставні звинувачення інших осіб. Стаття 10 Конвенції, яка гарантує свободу вираження поглядів, захищає осіб від відповідальності тільки тоді, коли вони діють добросовісно.

За наведених обставин, поширена інформація підлягає спростуванню.

При цьому суд відзначає, що зобов`язанням відповідача спростувати недостовірну інформацію має місце в силу того, що спростування інформації має відбутись у спосіб, у який таку інформацію було поширено. (специфіка правовідносин, що склались між сторонами).

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов частково обґрунтований, та підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачами не було доведено, що вище вказана інформація відповідає дійсності, тобто є достовірною, а також під час розгляду справи не встановлено притягнення позивача до кримінальної відповідальності за факти викладені в заяві поданій до канцелярії Уманського міськрайонного суду Черкаської області 06.12.2023.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Позивачем ОСОБА_3 заявлено одночасно три позовні вимоги майнового характеру (про стягнення моральної шкоди, витрат на лікування та упущеної вигоди) і одну вимогу немайнового характеру.

Позивач мала б сплатити за вимогу немайнового характеру - 1211,20 грн, за вимогу майнового характеру (про стягнення моральної шкоди) - 1211,20 грн, за вимогу майнового характеру (про стягнення витрати на лікування) - 1211,20 грн, за вимогу майнового характеру (про стягнення упущеної вигоди) -1211,20 грн.

Вимога немайнового характеру задоволена частково, тому з відповідача підлягає стягненню 605,60 грн судового збору на користь держави; 605,60 грн необхідно віднести на рахунок держави.

Вимога майнового характеру (про стягнення моральної шкоди) задоволено у сумі 33 500 грн (33,5%), тому з відповідача підлягає стягненню 405,75 грн судового збору на користь держави; 805,45 грн необхідно віднести на рахунок держави.

У задоволенні вимог майнового характеру про стягнення витрат на лікування та упущеної вигоди відмовлено, тому судовий збір у сумі 2 422, 40 грн необхідно віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладене з відповідача підлягає стягненню 1 011, 35 грн судового збору на користь держави; 3 833,45 грн судового збору підлягає віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4,77-83,89,95,141,259,263,265 ЦПК України; ст. ст.3,32,34,68 Конституції України; ст. ст.201,277,280,297 ЦК України; Законом України "Про інформацію";ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до цієї Конвенції; Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009р. за № 1, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання поширеної інформації недостовірною та захист честі, гідності й ділової репутації і стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 , на повагу до гідності та честі, на недоторканість ділової репутації, інформацію, яка була поширена ОСОБА_1 , шляхом подання 06.12.2023 (вх. № 29172) до канцелярії Уманського міськрайонного суду Черкаської області заяви наступного змісту:

-«Вказані дані, з корисливих мотивів, використовуються працівницею Уманського міськрайонного суду ОСОБА_3 для створення хибного уявлення в судових та правоохоронних органах про надання мною адвокатських послуг та отримання доходу. При цьому остання використовує службове становище помічника судді Уманського міськрайонного суду для фальшуванння доказів та підробки документів».

Зобов`язати ОСОБА_1 спростувати інформацію, а саме: -« Вказані дані, з корисливих мотивів, використовуються працівницею Уманського міськрайонного суду ОСОБА_3 для створення хибного уявлення в судових та правоохоронних органах про надання мною адвокатських послуг та отримання доходу. При цьому остання використовує службове становище помічника судді Уманського міськрайонного суду для фальшуванння доказів та підробки документів», зазначену в його заяві, яка зареєстрована в Уманському міськрайонному суді Черкаської області за вх. № 29172 від 06.12.2023, в такий же спосіб, в який її було поширено.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , 33500,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1 011, 35 грн судового збору.

Віднести на користь держави 3 833,45 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Позивач - ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення складено та проголошено 07.11.2025 року

Суддя Михайло ОРЕНДАРЧУК