РІШЕННЯ

іменем України

"03" листопада 2025 р. селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Т.Г. Корсун, за участю секретаря судового засідання М.М. Сороки, позивача не з`явилася, представника позивача адвоката Д.І. Дармограй-Матвієнко, відповідача не з`явився, представника відповідача не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Ємільчине за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Ємільчинського районного суду Житомирської області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі 4000 грн щомісяця з дня подачі позову на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що у них з відповідачем є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем. Батько дитини обіцяв допомагати утримувати дитину, однак на даний час не виконує обіцянок, тому позивачка змушена звернутися до суду.

Ухвалою суду від 31.07.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що він фактично регулярно та в достатньому обсязі виконував обов`язок з утримання дитини, зокрема грошові перекази, оплата витрат на дитину, придбання необхідних речей, медикаментів, догляд за станом здоров?я. Між позивачем та відповідачем була усна домовленість, що дитина два тижні проживає з матір?ю і два тижні з батьком, дитина дитячий садочок не відвідує, це підтверджується актом обстеження умов проживання від 17.07.2025. Відповідач регулярно проводить час з дитиною, грається з нею, дитина проживає разом з ним близько половини місяця, під час їх спільного проживання турбується про дитину, займається розвитком дитини шляхом ігрових розвиваючих занять особисто, часто відвідує разом з дитиною дитячі майданчики, їздить на відпочинки, купує іграшки, одяг, дитячі продукти та все необхідне для гігієни дитини, піклується про дитину, коли вона хворіє, забезпечує всіма необхідними речами.

Крім того, факт проживання дитини ОСОБА_3 разом з відповідачем підтверджується довідкою про склад сім?ї № 635 від 08.04.2025, виданою Романівською селищною радою Житомирського району Житомирської області. У відповідача наявний акт обстеження умов проживання в нього, в якому зазначено, що в будинку зроблено сучасний ремонт, наявні необхідні меблі, побутова техніка, продукти харчування, речі вжитку. Для виховання та розвитку дитини створено умови: є місце для занять і відпочинку дітей. Згідно з цим же актом зазначено, що проживає разом і дитина відповідача - ОСОБА_3 . У випадку хвороби звертається до лікаря і лікує до повного вилікування і повертає повністю здорову дитину позивачу, що підтверджується медичними документами. Під час лікування дитина перебувала у відповідача повністю з 18.02.2025 по 01.04.2025, тобто 1,5 місяця підряд, а після цього через 2 тижні знову дитина знаходилась з відповідачем, за домовленістю (2/2 тижні). Під час перебування дитини у відповідача батько забезпечує дитину одягом (позивач не надає одяг), взуттям. Відповідач разом з своєю сім?єю їздив на відпочинок на море 2025 року, в тому числі і з ОСОБА_4 .

Відповідач стверджує, що він добровільно, систематично та в належному розмірі виконував (і продовжує виконувати) свій обов?язок з утримання дитини, тому підстави для примусового стягнення аліментів через суд відсутні.

У судовому засіданні 30.10.2025 позивач вказала, що дійсно за усною домовленістю дитина проживає два тижні в місяць з батьком та два тижні з нею. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Просила відмовити у стягненні аліментів, оскільки відповідач утримання і піклування про дитини здійснює в добровільному порядку.

Протокольною ухвалою суду від 30.10.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення і відклав проголошення рішення на 03.11.2025.

У судовому засіданні 03.11.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На даний час батьки дитини проживають окремо, мають свої сім`ї.

ОСОБА_1 звернулася до суду про стягнення аліментів з батька дитини.

Згідно статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відображається і в національному законодавстві.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Отже, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Тобто, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за усною домовленістю між батьками проживає два тижні в місяць з мамою та два тижні в місяць з батьком.

Даний факт підтвердила у судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 .

Крім того, даний факт підтверджений Актом обстеження умов проживання ОСОБА_1 з сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , що складений 17.07.2025 комісією служби у справах дітей Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області.

В акті зазначено, що ОСОБА_1 проживає, в тому числі з дочкою ОСОБА_5 , між батьками існує усна домовленість, що дитина два тижні буде проживати з мамою і два тижні з татом, поки дитина не відвідує дитячий садочок (а.с.36).

Крім того, відповідачем надано суду довідку № 635 від 08.04.2025, виданою Романівською селищною радою Житомирського району Житомирської області, про склад його сім`ї, що проживає в АДРЕСА_2 , де серед членів сім`ї, які проживають з ОСОБА_2 , є в тому числі дочка ОСОБА_3 (а.с.37).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , батько дитини, добровільно, регулярно виконує обов`язок з утримання дитини та піклування про неї, що підтверджено чеками та квитанціями про купівлю дитячого харчування, речей, ліків; актами та довідками про надані медичні послуги по огляду і лікуванню ОСОБА_3 ; платіжними інструкціями про перерахування коштів позивачу; спільними фото з дитиною (а.с.38-65).

Доказів протилежного позивачем не надано.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачем, що дитина за усною домовленістю між батьками проживає почергово з матір`ю та батьком, який ніс і несе зобов`язання по належному утриманню дитини.

Таким чином, стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним півмісяця та перебуває на його утриманні, суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано суду належні та допустимі докази того, що дитина постійно проживає з матір`ю, яка несе повністю всі витрати щодо турботи і утримання такої дитини.

За таких обставин, оцінюючи у сукупності письмові докази, оскільки факту ухилення відповідача від виконання обов`язків, як батька щодо утримання малолітньої дитини, судом не встановлено, натомість відповідачем надано докази добровільного та регулярного надання дитині матеріальної допомоги та піклування, суд прийшов до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для задоволення позову не вбачається.

При цьому суд зазначає, що позивач в подальшому не позбавлена права звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів у випадку зміни обставин проживання дитини, недосягнення домовленостей між позивачем та відповідачем щодо способів та обсягу виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішеннязазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено 10 листопада 2025 року.

Суддя Т. Г. Корсун