ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3557/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: надання послуг
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М, Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Файзулаєвої Маріне Хашимівни на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 травня 2021 року у цивільній справі №644/10316/20, за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року КП "Харківські теплові мережі" звернулось до суду з позовом до відповідачів, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2008 року по 28.02.2019 року у сумі 103749,07 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за період з01.10.2008 року по 28.02.2019 року у сумі 103749,07 грн., а також інфляційні витрати в розмірі 4028 грн. 66 коп., 3 % річних в розмірі 2295 грн. 72 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 травня 2021 року позов було задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду в загальному розмірі 103749 грн. 07 коп., що утворилась за період з 01 жовтня 2008 року по 28 лютого 2019 року, інфляційні витрати в розмірі 4028 грн. 66 коп., 3 % річних в розмірі 2295 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору по 381 грн. 98 коп. з кожного.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Файзулаєвої Маріне Хашимівни, подала апеляційну скаргу, у якій просить змінити частково судове рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14 травня 2021 року за позовом КП «ХТМ» до неї- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в частині загальної суми заборгованості, ухваливши нове рішення, яким застосувати строки позовної давності у три роки і зменшити суму заборгованості до 65 633 грн. 30 коп., утвореної у період з 02 лютого 2016р. по 02 лютого 2019р., яка підлягає солідарному стягненню на користь КП «Харківські теплові мережі» з неї- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Просить розгляд апеляційної скарги розглядати без її- ОСОБА_1 , та її представника ОСОБА_6 присутності.

Вказала, що суттєвим для суду має бути факт відсутності реєстрації усіх відповідачів, крім неї, на мент утворення заборгованості, тобто з 2008 року.Відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 30.04.2014р. по 18.03.2019р., ОСОБА_5 - з 16.07.2011р. по 18.03.2019р., ОСОБА_7 - з 17.11.2011р. по 18.03.2019р., що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї № 1358, що її надало КП «Жилкомсервіс» 10.03.2017р., а отже ніхто з них не повинен відповідати по боргам, утворених саме з 2008р. З самого початку між нею, на момент реєстрації - власником житла, та вказаними відповідачами була досягнута згода, що кожного місяця вони передають їй плату за житло, включаючи опалення та гарячу воду, а вона має самостійно оплачувати комунальні витрати. Слідкуючи за тим, щоб не було боргів перед комунальними службами. Апелянт підтверджує, що свою частину договору ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виконували протягом всього часу проживання в квартирі, вона гроші отримувала, але витрачала їх на свої потреби, про що відповідачі не знали ( на підтвердження цього факту до скарги додаються копії розписок).

Зазначила, що оскільки ніхто з відповідачів, включаючи її, не був присутнім у судовому засіданні, не знав про наявність відповідної цивільної справи, не був належним чином повідомлений про її розгляд судом першої інстанції, а отже був позбавлений реалізувати свої права, передбачені статтею 267 ЦК України, я заявляю про необхідність застосування строку давності в апеляційній інстанції (Ухвала ВСУ від 08.07.2015р. 46699492).З урахуванням викладених обставин, а також вимог цивільного законодавства, строк позовної давності по справі за позовом КП «ХТМ» до неї та інших має починатися з 28 лютого 2016 року по 28 лютого 2019р. Отже і сума, яка підлягає стягненню, зменшується до 65 633 грн.30 коп., проти чого вона не заперечує. Оскільки домовленості між позивачем та відповідачами про збільшення позовної давності не було, вважаю за необхідне просити суд застосувати вимоги ст.257 ЦК України, зменшивши суму стягування до 65 633 грн.30 коп.

Вказує, що оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, то він вправі заявити та заявляє про застосування позовної давності в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення скасувати, та ухвалити нове про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду у повній мірі не відповідає.

Водночас згідно з частиною п`ятою статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення, як вказано в частині шостій статті 272 ЦПК України, є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема: 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Доводи скарги про те, що суд належним чином не повідомив відповідача про розгляд цієї справи знайшли своє підтвердження. Так, ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 березня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі за цим позовом, розгляд справи призначений до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлений відповідачам строк для подання відзиву, який має відповідати вимогам ст.ст. 178, 191 ЦПК України 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Зазначено про роз`яснення відповідачу, що у разі ненадання ними відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (а.с.23-24).

Згідно відмітки на поштовому конверті копія згаданої ухвали судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 березня 2021 року, позовної заяви з додатками судом були направлені відповідачам у одному конверті та міститься розписка про отримання 08.04ю.2021 ОСОБА_8 (а.с.28).

Відповідно до частини п`ятої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Тобто судове рішення направляється всім учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні. Направлення сторонам судових рішень в одному конверті, навіть у разі проживання їх за одною адресою, ЦПК України не передбачено, оскільки це унеможливлює підтвердження отримання конкретною особою конкретного процесуального документа для подальшого відліку процесуальних строків апеляційного оскарження.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду від 21 серпян 2024 року у справі № 463/13223/21.

У справі також відсутні відомості, що суд повторно надсилав згадані документи (копію позову з додатками та копію ухвали суду від 19.03.2021 про відкриття провадження у справі) іншим відповідачам на адресу відповідачів до ухвалення рішення по суті розглянутого судом спору, яке є предметом апеляційної скарги, що наразі переглядається судом апеляційної інстанції.

Матеріали справи не містять доказів направлення та вручення відповідно до ч.5 ст.272 ЦПК України процесуальних документів та оскаржуваного судового рішення від суду першої інстанції на ім`я ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними доводи скарги, що відповідач ОСОБА_1 не отримувала з суду першої інстанції повідомлень про розгляд справи, у зв`язку з чим не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, не взявши до уваги вимоги ст.ст. 2, 12 ЦПК щодо процесуальної активності суду з метою забезпечення основного завдання цивільного судочинства у поєднанні з положеннями ч. 6 ст. 272 ЦПК України щодо порядку повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд цієї справи судом та надсиланням згаданих процесуальних документів, - порушив право відповідача до суду, яке має бути поновлене в суді апеляційної інстанції, зокрема шляхом скасування рішення суду з передбачених п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України безумовних підстав, та перегляду справи відповідно до доводів скарги на підставі наявних у справі документів та заявленого клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності.

Колегія суддів у цьому питанні враховує правові висновки, які були висловлені у аналогічній правовій ситуації у постанові ВП ВС від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14, провадження № 14-59 цс18.

За таких умов, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з безумовних підстав - у зв`язку з порушенням норм процесуального права з ухваленням нового судового рішення.

При ухваленні нового судового рішення по суті спору апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом статті 11 ЦК України:

1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

3. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції правильно зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Внаслідок невиконання відповідачами належним чином зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання, суд дійшов висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованості за період з 01 жовтня 2008 року по 28 лютого 2019 року в загальному розмірі 103749 грн. 07 коп., а також інфляційні витрати в розмірі 4028 грн. 66 коп., 3 % річних в розмірі 2295 грн. 72 коп.

Однак колегія суддів не погоджується таким висновком суду в частині суми боргу, яка підлягає до стягненню.

З огляду на фактичне споживання відповідачем наданих позивачем, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України між сторонами склалися правовідносини щодо надання та отримання вищевказаних послуг, та у відповідача виникло грошове зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Матеріалами справа підтверджується та судовим розглядом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , та є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі». Викладене підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 10.11.2020 (а.с.5).

За період з за період з 01 жовтня 2008 року по 28 лютого 2019 року у боржників виникла заборгованість у сумі 103749 грн. 07 коп., за адресою: АДРЕСА_2 , утворилася заборгованість за надані КП «Харківські теплові мережі» послуги в розмірі 103749 грн. 07 коп., що підтверджено відомістю нарахування та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу ( а.с. 6-7).

Судом встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання не виконували, несвоєчасно та не в повному обсязі оплачують послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим за ними утворився борг перед позивачем за період з 01 жовтня 2008 року по 28 лютого 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 103749 грн. 07 коп.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

КП "Харківські теплові мережі" здійснило подачу теплової енергії відповідачам по о/р №104 в повному обсязі.

Щодо заявленого ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції клопотання про застосування строків позовної давності, колегія суддів з урахуванням обмеження процесуальної можливості подати таку заяву в суді першої інстанції, вважає за можливе розглянути його по суті, та виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22), від 19 квітня 2023 року у справі № 199/782/21 (провадження № 61-1323св23), від 31 травня 2023 року у справі № 938/632/20 (провадження № 61-16716св21).

З цього випливає, що у разі закінчення строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину.

З урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" із відповідачів підлягає стягненню заборгованість за період з 02.04.2017 року по 28.02.2019 року. За вказаний період, в межах позовних вимог розмір заборгованості згідно наданого позивачем розрахунку становить 44108 грн 17 коп.

Оскільки відповідачі належним чином не виконували своїх обов`язків щодо оплати наданих Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» житлово-комунальних послуг, за період з 01.10.2008 року по 28.02.2019 року у них утворилась заборгованість. Однак, враховуючи те, що з даними позовними вимогами підприємство звернулося до суду лише 24 грудня 2020 року, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач не довів наявність поважних причин, з яких пропущено строк звернення до суду з позовом за період з 01 жовтня 2008 року по 01 квітня 2017 року, а відтак вимога позивача про стягнення заборгованості за цей період заявлена поза межами строку позовної давності, в зв`язку із чим сума заборгованості за цей період відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України не підлягає стягненню у зв`язку зі спливом позовної давності. про застосування якої заявлено відповідачем у спорі.

Таким чином наявні підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги, але в межах позовної давності: за період з 02.04.2017 року по 328.02.2019 року у розмірі 44108 грн. 17 коп.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Згідно зі ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Матеріалами справи підтверджено, що КП "Харківські теплові мережі" надавало відповідачам зазначені вище послуги, відповідачі їх одержували і не відмовилися від них у встановленому законом порядку, у зв`язку із чим, в них виник обов`язок сплатити ці послуги.

Відповідачі від виконання своїх зобов`язань ухиляються, вчасно та у повному обсязі не проводять оплату послуг, якими користуються.

Вказана у розрахунку позивача заборгованість відповідачами на теперішній час не погашена.

У поданій апеляційній скарзі відповідачем ОСОБА_1 визнано борг за три роки (а.с.44).

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У спірних правовідносинах обов`язок споживача - відповідача у справі сплатити за надані позивачем послуги визначений ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - щомісяця, а тому заборгованість, яка існувала в межах трирічного строку позовної давності на день набрання чинності згаданого Закону України № 540-IX, 02.04.2020, тобто по зобов`язанням зі строком виконання з 02.04.2017, вважається такою, що позовна давність щодо них не спливла. Отже заборгованість відповідача згідно наданого позивачем розрахунку має враховуватися за період з квітня 2017 по лютий 2019 року, вона складає згідно наданого до суду першої інстанції розрахунку складає 44108 грн. 17 коп. (а.с. 6-7).

Таким чином, враховуючи те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, то період заборгованості з 02 квітня 2017 року по 28 лютого 2019 року включно перебуває у межах трирічного строку позовної давності, який припинявся з 02.04.2020 року, а тому слід визнати, що доводи скарги знайшли своє часткове підтвердження та вони частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Крім того, позивачем заявлено про стягнення індексу інфляції, а також трьох процентів річних.

Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Правом вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних кредитор наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

За змістом ч. 2 ст. ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

Наведений позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних є правильним.

КП «ХТМ» заявило вимоги нарахування інфляційних втрат і три відсотки річних здійснювалося у період з 12.2017 по 02.2019, що перебуває у межах заявлених вимог.

Доводи скарги про те, що ОСОБА_1 отримувала від відповідачів кошти на сплату комунальних послуг, однак витрачала їх на свої потреби, колегія суддів не приймає, оскільки це не стосується заборгованості за надані послуги позивачем.

Аргументи скарги про те, що заборгованість стягнута судом, за період коли інші відповідачі не були прописані та вже виписалися з квартири, колегія суддів відхиляє, оскільки судом апеляційної інстанції застосовано строк позовної давності та стягнуто заборгованість за період з квітня 2017 року по лютий 2019, а згідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 10.03.2017 відповідачі : ОСОБА_3 була прописана з 17.11.2011 по 18.03.2019, ОСОБА_2 з 30.04.2014 по 18.03.2019, ОСОБА_4 з 29.01.2015 по 18.03.2019, ОСОБА_5 з 16.07.2014 по 18.03.2019 (а.с.5, 47), вказані періоди перебувають у межах строку стягнутої заборгованості.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що КП «Харківські теплові мережі», звертаючись до суду з позовом, сплатило 1909,90 грн судового збору (а.с.1).

Позовні вимоги задоволено на 50432,55/110073,45= 45,82 %.

Таким чином, з відповідачів необхідно стягнути на користь КП «Харківські теплові мережі» 1909,90 х 45,82 %. =875,11 грн./5=175,02

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 також задоволено частково, на 54,18 % відповідно, тому судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2864,90*54,18/100=1552,20 грн підлягає стягненню з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 .

Шляхом взаємозаліку зазначених сум з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 677 грн 09 коп. (1552,20-875,11 грн).

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Файзулаєвої Маріне Хашимівни -задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 травня 2021 року - скасувати.

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, р/р НОМЕР_1 ВАТ «Державний ощадний банк України» м. Харкова, МФО 351823) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з квітня 2017 року по лютий 2019 року у розмірі 44108 грн 17 коп., а також інфляційні витрати в розмірі 4028 грн. 66 коп., 3 % річних в розмірі 2295 грн. 72 коп.

В іншій частині позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання залишити без задоволення.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у порядку відшкодування судових витрат, сплачений за подачу позову судовий збору у розмірі по 175 грн 02 коп. з кожного.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судового збору у порядку відшкодування судових витрат, сплачений за подачу позову судовий збору, з урахуванням понесених ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 677 грн 09 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 10 листопада 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

О.В.Маміна.