Справа № 444/2223/24 Провадження № 2/450/454/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.;

секретаря судового засідання Дикій О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, в якому представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача, ОСОБА_3 , грошові кошти в розмірі 3 126 011, 00 грн., що складається з 2 930 910 грн. основного зобов`язання, 100 541 грн. інфляційних втрат та 104 454 грн. 3 % річних відповідно до положень ст. 625 ЦК України; стягнути з відповідача суму понесених судових витрат.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що відповідач, діючи на підставі належним чином виданої довіреності, всупереч вимогам чинного законодавства та умовам домовленості сторін, не виконав свого зобов`язання щодо передачі довірителеві грошових коштів, отриманих від продажу належного позивачеві житлового будинку. Зокрема, позивач, будучи власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, з метою реалізації зазначеного майна, домовився з відповідачем, про здійснення останнім від його імені дій, спрямованих на пошук покупця та укладення договору купівлі-продажу. Для надання необхідних повноважень 27.02.2023 року ОСОБА_1 видав відповідачу довіреність, посвідчену у встановленому законом порядку, якою уповноважив його виступати від свого імені як продавець, визначати умови та ціну продажу житлового будинку на власний розсуд. Виконуючи доручення, 16.03.2023 року відповідач від імені позивача уклав договір купівлі-продажу житлового будинку з ОСОБА_4 , про що повідомив довірителя, надіславши йому фотокопії окремих сторінок зазначеного договору. Відповідно до пункту 3 договору, вартість проданого об`єкта становила 2 930 910 грн, при цьому сторони визначили, що ціна договору була сплачена представником покупця представникові продавця до моменту його підписання, із застосуванням положень частини третьої статті 631 ЦК України щодо дії умов договору до відносин, що виникли до його укладення. Попри це, відповідач, отримавши зазначену суму коштів у зв`язку з виконанням доручення, не передав їх довірителеві, порушивши обов`язки, встановлені статтею 1006 Цивільного кодексу України. Неодноразові усні звернення позивача до відповідача з вимогою повернути належні йому кошти залишилися безрезультатними. Крім того, на адресу останнього було направлено дві письмові вимоги з вимогою виконати зобов`язання у семиденний строк, однак відповідач жодним чином на них не відреагував, кошти не повернув. У зв`язку з цим позивач вважає, що з моменту укладення договору купівлі-продажу, тобто з 16 березня 2023 року, у відповідача виник обов`язок негайно передати отримані від продажу кошти довірителю. Невиконання цього обов`язку свідчить про порушення відповідачем норм статей 1000, 1006, 530 ЦК України. Таким чином, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, що надає позивачеві право вимагати не лише повернення суми основного боргу, але й застосування наслідків, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, а саме - стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Відповідно до розрахунків представника позивача, розмір інфляційних втрат становить 100 541 грн, а 3% річних - 104 454 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на дату подання позову становить 3 135 905 грн, з яких: 2 930 910 грн - основна сума коштів, отриманих від продажу нерухомого майна; 100 541 грн - інфляційні втрати; 104 454 грн - три відсотки річних. Оскільки спір не вдалося врегулювати у позасудовому порядку, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права власності та повернення належних йому грошових коштів. У зв`язку із наведеним представник позивача просить позов задоволити.

15.07.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.02.2025 року постановлено клопотання представниці позивача про витребування доказів, - задоволити; витребувати у ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), нотаріально засвідчену копію Договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.03.2023 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н. Б. за реєстраційним номером № 870.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.04.2025 року постановлено клопотання представниці позивача про витребування доказів, - задоволити; витребувати у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юзви Назарія Богдановича (місцезнаходження: м. Львів, вул. Липинського, буд. 3) належним чином засвідчену копію Договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.03.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н. Б. за реєстраційним номером № 870; витребувати у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юзви Назарія Богдановича (місцезнаходження: м. Львів, вул. Липинського, буд. 3) належним чином завірені копії документів, які надавалися при укладенні Договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.03.2023 року, зокрема копію Довіреності від 27.02.2023 року, посвідчену державним нотаріусом штату Вашингтон - Орестою Д. Ржиський.

21.05.2025 року на адресу суду на виконання вимог ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.04.2025 року за вих. № 105/01-16 від 19.05.2025 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Назарієм Богдановичем направлено копію матеріалів справи щодо Договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.03.2023 року за № 870.

Протокольною ухвалою від 28.05.2025 року призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак остання направила на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, вказала, що сторона позивача у повному обсязі підтримує заявлені позовні вимоги, також звернула увагу суду на те, що дана цивільна справа розглядається із 2024 року, за цей час відповідач жодного разу не з`явився у судове засідання, не подав відзиву чи будь-яких інших заяв по суті спору, що на її думку свідчить про його небажання брати участь у процесі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, участь свого представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довіреності від 27.02.2023 року, засвідченої Державним Нотаріусом штату Вашингтон Ореста Д. Ржиський, апостильованої державним секретарем штату Вашингтон, Сполучених Штатів Америки Стівом Р. Гобсом № U.02.2023 року, позивач ОСОБА_1 в м. Кент, штат Вашингтон, США 27.02.2023 року, за попередньою домовленістю, попередньо ознайомлений із загальними вимога Цивільного кодексу України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, повністю усвідомлюючи значення свої дій та згідно з волевиявленням, яке відповідає його внутрішній волі, на підставі та на виконання умов укладеного з представником договору доручення, уповноважив ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: Львівська область, Жовківський район, село Майдан, бути його представником в усіх без винятку установах, державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в органах державної влади та органах місцевого самоврядування та їх структурних підрозділах будь-якого рівня та будь-якої направленості, у сільських, селищних, міських ралах та їх виконавчих комітетах. в органах нотаріату, банківських установах, в органах бюро технічної інвентаризації, експертних установах, житлово-експлуатаційних організаціях, в Центрі падання адміністративних послуг (ЦНАП), у відповідному управлінні Держземагентства, відповідному управлінні Держгеокадастру, в органах землеустрою та землевпорядкування, у відповідному державному нотаріальному та в будь-якому іншому архіві, а також перед усіма іншими юридичними чи фізичними особами, з усіх питань, що стосуватимуться продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна - 236, за ціною і на умовах на його власний розсуд, така довіреність видана строком на 3 роки і дійсна до 27.02.2026 року.

Згідно копії Договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.03.2023 року, наданого суду на виконання вимог ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.04.2025 року та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Назарієм Богдановичем, зареєстрованого в реєстрі за № 870 вбачається, що з однієї сторони ОСОБА_1 , іменований «ПРОДАВЕЦЬ», від імені якого на підставі Довіреності, посвідченої Ореста Д.Ржиський, державним нотаріусом штату Вашингтон, США, 27 лютого 2023 року, апостиль Сполучених Штатів Америки № U22379688, проставлений Стівом Р. Гобсом, державним секретарем штату Вашингтон, США, 27 лютого 2023 року, діє ОСОБА_3 , в подальшому іменується «ПРЕДСТАВНИК ПРОДАВЦЯ», та з другої сторони - ОСОБА_4 , іменований «ПОКУПЕЦЬ», від імені якого на підставі Довіреності, посвідченої Юзвою Н.Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, 16 березня 2023 року за реєстровим №864, діє ОСОБА_5, іменований в подальшому «ПРЕДСТАВНИК ПОКУПЦЯ», уклали цей договір про таке:

Відповідно до п. 1 Договору, ОСОБА_1 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3 , передає у власність (продає) ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_5 , приймає у власність (купує) житловий будинок АДРЕСА_1 (надалі - «будинок») та сплачує ПРОДАВЦЮ за вищевказаний житловий будинок гроші згідно з домовленістю, встановленою цим договором.

Разом з тим, судом встановлено, із третього абзацу п. 1 Договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.03.2023 року, що вищезгаданий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0187 га (нуль цілих і сто вісімдесят сім десятитисячних) га, кадастровий номер: :01:002:1445, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , і яка відчужуватиметься наступним правочином на ім?я ПОКУПЦЯ - ОСОБА_4 .

Згідно п. 3 вищезгаданого Договору, стверджується, що житловий будинок був проданий за ціною 2 930 910 грн. Також згаданим пунктом визначено, що "2 930 910 грн, отримані ПРЕДСТАВНИКОМ ПРОДАВЦЯ від ПРЕДСТАВНИКА ПОКУПЦЯ до підписання цього Договору, згідно з чинного законодавства, оскільки СТОРОНИ встановили, що умови Договору щодо сплати ціни Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення (ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України).

Також абзацом третім п. 3 Договору встановлено, що підписами на цьому договорі ПРЕДСТАВНИК ПРОДАВЦЯ підтверджує факт повного розрахунку за цим Договором, у зв?язку з чим ПРОДАВЕЦЬ/його представник не має до ПОКУПЦЯ/його представника жодних претензій фінансового характеру.

У п. 4 Договору зазначено, а також відповідно до долученої копії звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна (ідентифікатор за базою ФДМУ: ММПВСЯ307869), виконаного суб?єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_9 (Сертифікат суб?єкта оціночної діяльності № 568/2022 від 23.11.2022 року) станом на 15.03.2023 року ринкова вартість будинку становить 2 930 901,00 гривні 00 копійок.

Вказаний Договір купівлі-продажу підписаний: зі сторони продавця - ОСОБА_3 (відповідач у справі) із вказівкою «представник продавця» (позивач у справі), а зі сторони покупця - з вказівкою «представник покупця» - ОСОБА_5 .

Разом із Договором купівлі - продажу житлового будинку від 16.03.2023 року, приватним нотаріусом надано суду документи, що підтверджують право власності позивача на вказаний житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 174718660 від 22.07.2019 року, згідно якого Державну реєстрацію права власності на будинок за ОСОБА_1 проведено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.07.2019 року, номер запису про право власності: 32498413, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 236.

Відповідно до копії технічного паспорта на індивідуальний (садибний) будинок АДРЕСА_1 , виготовленого 12.04.2019 року директором ТОВ «Галін» ОСОБА_10., будинок позначений на плані під літ. А-2, складається з п?яти кімнат, житловою площею 113,5 кв.м., та кухні. Загальна площа будинку становить 235,7 кв.м.

Разом з тим, відповідачу була направлена вимога повернення заборгованості за вих. № 03-04/24 від 03.04.2024 року, згідно змісту якої позивач просить повідомити його (через його представника - адвоката Городиського Івана Михайловича за адресою: АДРЕСА_4 та на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про хід виконання Довіреності та надати всі документи підписані ним на виконання Довіреності, зокрема Договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений шістнадцятого березня дві тисячі двадцять третього року Юзвою Н.Б., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 870; негайно, але в будь-якому випадку не пізніше ніж у семиденний строк від дня пред?явлення цієї вимоги, передати позивачу грошові кошти у розмірі 2 930 910,00 гривень 00 копійок, які ним було отримано за Договором шляхом перерахування зазначеної суми на банківський рахунок ОСОБА_1 за вказаними у вимозі реквізитами. Одночасно повідомлено про відмову ОСОБА_1 від укладеного з ОСОБА_3 договору доручення та припинення дії Довіреності, така згідно долучених до матеріалів справи копій фіскального чека АТ «Укрпошта» від 04.04.2024 року та накладної № 040 від 04.04.2024 року, опису вкладення, була направлена ОСОБА_3 за адресою с. Майдан, Львівський район, Львівська область 04.04.2024 року.

Відповідно до положень ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Статтею 239 ЦК України визначено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Згідно ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно до ч. 1 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Відповідно до ч. 1 ст. 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення

Згідно п. 1, 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України, повірений зобов`язаний повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення, негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Тлумачення ч. 2 ст. 530, п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України дозволяє зробити висновок, що у разі відсутності домовленості між повіреним та довірителем про встановлення строку (терміну) передачі одержаного у зв`язку з виконанням доручення, така передача має відбуватись негайно.

При цьому для довірителя не потрібно пред`являти вимогу про передачу одержаного у зв`язку з виконанням доручення, оскільки п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України є виключенням, що допускається ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Наведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного суду Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 року у справі №320/4274/16-ц (провадження№ 61-25696св18) та у силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковою для судів, як першої, так апеляційної інстанцій.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ч. 4 ст.334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до Договору купівлі-продажу, право власності на будинок підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд зазначає, що положення договору купівлі-продажу житлового будинку щодо отримання коштів відповідачем у справі (у інтересах позивача) до підписання договору є звичайною діловою практикою, зокрема при укладенні договорів фізичними особами, і така практика не суперечила закону у правовідносинах, щодо яких виник спір.

Наведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Великої палати Верховного Суду від 08.09.2020 року у справі № 916/667/18 (провадження № 12-145гс19).

Так, відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1. ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсацій від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного суду України від 06.06.2012 року № 6-49цс12.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. 77-78 ЦПК України.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У контексті дотримання судом стандартів мотивування слід звернути увагу на рішення «Руїз Торіха проти Іспанії» (№ 18390/91, 09.12.1994 року, § 29) та «Проніна проти України» (№ 63566/00, 18.07.2006 року, § 23, 25), у яких ЄСПЛ зауважив, що у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені мотиви, на яких вони ґрунтуються, міра, до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення; проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді.

У рішенні «Суомінен проти Фінляндії» (№ 37801/97, 01.07.2003 року, § 36) зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доводів сторін на підтвердження їхніх позицій, суд зобов`язаний виправдовувати свої дії і наводити обґрунтування своїх рішень.

У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України» № 4909/04 § 58 ЄСПЛ від 10.02.2010 року).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Надані представником позивача докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Окремо суд вважає необхідним зазначити, що відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування аргументів сторони позивача, не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги у цілому.

Разом з тим, відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вказане, а також беручи до уваги те, що відповідач не виконав умови наданої йому довіреності від 27.02.2023 року, та з 16.03.2023 року (час укладення Договору купівлі-продажу житлового будинку) користується майном позивача у власних інтересах, у зв`язку із чим з 17.03.2023 року, наступний день після дня, в який повинно було бути виконано боргове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого прострочення у вигляді стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення у період з 17.03.2023 року та по день подання позовної заяви (23.05.2024 року).

Так, суд приймає наданий представником позивача розрахунок суми боргу із застосуванням інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 13).

Відтак, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення у повному обсязі.

Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу, у зв`язку із продажем майна, а саме, житлового будинку у розмірі 2 930 910 грн. 00 коп., тобто у межах заявлених позовних вимог, а також 100 541 грн. 00 коп. інфляційних втрат та 104 454 грн. 00 коп. 3 % річних відповідно до положень ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 15 140 грн. 00 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 280-289, 684 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_5 ) грошові кошти у розмірі - 3 126 011 (три мільйони сто двадцять шість тисяч одинадцять) грн. 00 коп., з яких: 2 930 910 (два мільйони дев?ятсот тридцять тисяч дев?ятсот десять) грн. 00 сума основного боргу, 104 454 (сто чотири тисячі чотириста п?ятдесят чотири) грн. 00 коп. 3 % річних та 100 541 (сто тисяч п?ятсот сорок одна) грн. 00 коп. - інфляційні витрати.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_5 ) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 15 140 (п?ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 16.09.2025 року.

СуддяІ. І. Мельничук