справа № 619/3662/25
провадження № 2/619/1643/25
Рішення

Іменем України

06 листопада 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 619/3662/25,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Дергачівська міська рада, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вимоги позивача: про визнання права власності на земельну ділянку,

представниця позивача: ОСОБА_4

представниця відповідача: Шенькарук С.М.

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати за ним право власності на 43/100 частини земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки :00:000:2310, для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована АДРЕСА_1 . У обґрунтування позову зазначено, що частина будинку належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2007 та 57/100 часток належало ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом. 43/100 частин належало ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Рішенням Русько-Лозівської сільської ради № 22 від 23.02.1996 передано безоплатно у приватну власність присадибну земельну ділянку за зазначеною адресою ОСОБА_7 площею 0,15 га, а він придбав свою частку у спадкоємиці ОСОБА_7 . У результаті проведених замірів по фактичним межам, які склалися багато років площа земельної ділянки становить 0,2500 га та має кадастровий номер :00:000:2310, відомості про яку внесено до Державного земельного кадастру 13.12.2024 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Представниця Дергачівської міської ради надала відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог на тій підставі, що позивач не є спадкоємцем і жоден з попередніх власників не оформив право власності на земельну ділянку. Позивачем не надано доказів щодо наявності в нього підстав, передбачених ст. 81 ЗК України для набуття права власності на земельну ділянку. Крім того, відповідно до п. 26 ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» до повноважень військових адміністрацій населених пунктів віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (крім вирішення питання відчуження з комунальної власності земельних ділянок та надання таких земельних ділянок в оренду на строк понад 1 рік).

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 07.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 31.07.2025, яке відкладено на 08.10.2025 у зв`язку з неявкою позивача.

Згідно ухвали суду від 08.10.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 06.11.2025.

Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Представниця відповідача у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом направлення судової повістки на зареєстроване місце проживання, які не вручено у зв`язку з відсутністю адресатів.

Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачам вручена.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до рішення № 22 Русько-Лозівської сільської ради від 23.02.1996 ОСОБА_7 передано безоплатно у приватну власність присадибну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть.

Спадкоємицею за законом після її смерті стала ОСОБА_6 , яка 30.07.2007 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (р. №2-302) на 43/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

26.10.2007 ОСОБА_6 продала ОСОБА_1 43/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною В.В. (р. №2-592).

Згідно архівної копії рішення № 22 від 23 лютого 1996 року виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської Ради народних депутатів Черячукіній Ірині Наумовні передано присадибну земельну ділянку розміром 0,15 га по АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 лютого 2024 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маслій А.О. за реєстровим № 1-260 (спадкова справа № 480/2013), спадкоємцями майна ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є її донька ОСОБА_3 на 1/2 частку та онук ОСОБА_2 на частку. Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтво, складається з 57/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на 1/2тчастку спадщини - 57/200 часток житлового будинку видано спадкоємцю ОСОБА_3 .

Присадибна земельна ділянка - надана громадянинові для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Обмежована земельна ділянка (яка забезпечена виїздом на вулицю, провулок тощо), на якій розміщені житловий будинок, господарські будівлі та споруди, сад, город тощо. За правовим статусом належить до земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідно до чинного законодавства надається безплатно у приватну власність. Розміри земельної ділянки котра може бути передана безплатно у приватну власність визначаються відповідно до ст. 121 Земельного Кодексу України.

Згідно з ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

ТОВ «Проєктувальник» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер Витягу НВ-024 від 13.12.2024) земельна ділянка площею 0.2500 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) має кадастровий номер: :00:000:2310. Відомості про державну реєстрацію земельної ділянки занесені на підставі технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (місцевості) від 15.08.2025, виготовленої Товариством з обмеженою відповідальністю «Проєктувальник».

За відомостями Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, наявних у Відділі та даних Державного земельного кадастру документи, що посвідчують права на земельну ділянку з кадастровим номером: :00:000:2310, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровані.

Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Частиною 16 ст. 120 ЗК України передбачено, що предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності на неї). Істотною умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності на неї).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, зробила висновок, що за відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали під час укладення правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Під час застосування положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01 січня 2002 року, слід керуватися тим, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

У відповідності до вимог статті 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, зміст якого розкривається у наведених нормах, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована (пункти 51 та 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі №921/158/18).

Як на підставу заперечень представниця відповідача посилається на п. 26 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», яким передбачено, що військові адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (крім вирішення питань відчуження з комунальної власності земельних ділянок та надання таких земельних ділянок в оренду на строк понад один рік).

Як було зазначено вище, присадибна земельна ділянка за указаною вище адресою була передана на підставі рішення Русько-Лозівської сільської ради від 23.02.1996 безоплатно у приватну власність ОСОБА_7 , тобто до створення 27 жовтня 2022 року

року Указом Президента України «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Харківській області» № 737/2022 тимчасового державного органу Дергачівської міської військової адміністрації.

У Постанові КГС ВС від 17.12.2024 по справі № 922/502/24, КГС ВС дійшов висновку, що визначені у пункті 26 частини 2 статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» обмеження повноважень військових адміністрацій, зокрема, на надання земельних ділянок в оренду на строк понад один рік, стосується саме первинного надання їх у користування, що супроводжується певною процедурою, а не правовідносин щодо укладення договорів оренди землі на новий строк у межах вже існуючих договірних відносин.

Крім того, у Постанові КЦС ВС від 06.12.2023 по справі № 753/173/22 КЦС ВС звернув увагу на те, що відповідно до підпункту 5 пункту 27 «Перехідних положень» ЗК України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Тому якщо мова йде про безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом, положення пункту 26 частини 2 статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не розповсюджуються на спірні правовідносини сторін.

Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку та те, що позивач набув право спільної часткової власності на житловий будинок, який розташований на земельній ділянці, що була виділена у приватну власність попередньому власнику для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, суд дійшов висновку, що до нього на підставі статті 120 ЗК України переходить й право власності на відповідну частку земельної ділянки, яка зайнята будівлею (спорудами) та необхідна для її обслуговування.

Крім того, суд враховує, що позивач позбавлений можливості оформити речове право на земельну ділянку під належним йому нерухомим майном у зв`язку з відмовою йому у цьому, проте має правомірні очікування на реалізацію свого законного права щодо отримання у власність частини земельної ділянки під нерухомим майном та частини, необхідної для її обслуговування.

Враховуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 43/100 частин земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої по АДРЕСА_1 , яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :00:000:2310.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Дергачівська міська рада, , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 5.

Суддя І. М. Нечипоренко