Справа № 515/1622/25
Провадження № 2-о/515/2006/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Олійника К. І.,

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення фактів родинних відносин та належності правовстановлюючого документа,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Дімітренко В. Є., звернулась до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт, що вона є донькою ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також просить встановити факт належності ОСОБА_5 свідоцтва про право приватної власності на житло від 02.03.1994 року, видане на ім`я ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 , зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_5 , після смерті якої залишилась 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 своєчасно звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного Нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, нотаріусом була відкрита спадкова справа, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що вона не надала доказів родинних відносин з спадкодавцем, тобто з її матір`ю, і у свідоцтві про смерть прізвище матері зазначено « ОСОБА_7 », а її прізвище, в доданих документах, зазначено « ОСОБА_7 ». Також, в правовстановлюючому документі на успадковану частку квартири, яка належала спадкодавцю та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , прізвище спадкодавця зазначено як « ОСОБА_7 », що не співпадає з написанням прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть - « ОСОБА_7 ».

Дійсно як вбачається з свідоцтва про одруження батьків серія НОМЕР_1 від 10 грудня 1975 року їхні після шлюбні прізвища записані на російській мові однакові « ОСОБА_7 ». А при видачі паспортів громадян України, батькові було перекладено прізвище на українську мову як « ОСОБА_7 », а матері було перекладено на українську мову як « ОСОБА_7 ». Таку помилку перенесли матері у відповідність її паспорту і записали їй у свідоцтві про її смерть « ОСОБА_7 » замість правильного « ОСОБА_7 ».

При житті матері помилку у написанні її прізвища можливо було б виправити на рівні паспортної служби, але після смерті матері це вже зробити неможливо.

Заявниці прізвище у свідоцтві про народження було записано « ОСОБА_7 » і таким чином я з моєю матір`ю опинились «чужими людьми», а не як матір і дочка. Однак заявниця бажаю прийняти спадщину після смерті матері, як її дочка і спадкоємиця першої черги.

Крім судового захисту у заявниці немає іншого шляху захистити своє цивільне право на прийняття спадщини за законом як спадкоємиці першої черги. Що стосується розбіжностей написання прізвища матері « ОСОБА_7 » в свідоцтві про право приватної власності на житло від 02 березня 1994 року і в її свідоцтві про смерть « ОСОБА_7 », то свідоцтво про право приватної власності видавалося 02 березня 1994 року, коли у, матері був ще на руках діючий паспорт громадянина СРСР де її прізвище було записано правильно « ОСОБА_7 », а паспорт громадянина України їй було видано тільки 19 квітня 2001 року, де її прізвище було помилково перекладено на українську мову як « ОСОБА_7 ».

Таким чином свідоцтво про право приватної власності на житло від 02 березня 1994 року видане Татарбунарською міською радою Одеської області на ім`я « ОСОБА_5 » належало « ОСОБА_5 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з вищенаведеним, вона вимушена звернутися до суду з даною заявою, яку просить задовольнити.

Рух справи

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку окремого провадження.

21 жовтня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області витребувано від Саратської державної нотаріальної контори копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Арциз Болградського району Одеської області.

Аргументи, доводи, клопотання учасників справи

Представник заявника, адвокат Дімітренко В. Є., у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій підтримав доводи заяви та просив провести розгляд справи провести за його відсутності та відсутності заявника.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує, просив справу розглянути за його відсутності.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З копії паспорта гр. України № НОМЕР_2 від 08.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Татарбунари Одеської області (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12 жовтня 1976 року, виписаного російською мовою, батьками « ОСОБА_8 » є « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_5 » (а.с. 8).

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.11.2009 року розірвано шлюб, зареєстрований 11 грудня 1998 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №55 (а.с.9).

10 грудня 1975 року укладено шлюб між « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_12 », згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 10 грудня 1975 року, виписаного російською мовою, про що зроблено актовий запис за № 116. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.14).

З копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_5 виданого Татарбунарським РВ ГУМВС України в Одеській області 19.04.2001 року (а.с.16) вбачається, що ОСОБА_5 (спадкодавець), народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Трудове Кілійського району Одеської області.

У документі, що підтверджує право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_2 «Свидетельство о праве личной собствености на жилой дом» від 02 березня 1994 року прізвища спадкодавця записано, як ОСОБА_5 (а.с.18).

Копією технічного паспорту на квартиру, у якому наявні посилання на документ про право власності, підтверджується, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.19-21).

У паспорті громадянина України серії НОМЕР_6 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , міститься відмітка про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_5 , також є відмітка про реєстрацію місця проживання по АДРЕСА_2 (а.с.11-13).

Згідно з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 10 лютого 2025 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Арциз Болградського району Одеської області (а.с.15).

З копії повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 , виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 18.12.2020 року, вбачаєтсья, що 28.04.2015 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 46. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_15 » (а.с. 10).

13 лютого 2025 року постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а.с.22).

Відповідно наданої інформації Сарастської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 665/01-16 від 28.10.2025 року повідомляється, що згідно перевірці у спадковому реєстрі, спадкова справа щодо майна ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилась.

Мотивувальна частина

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Вивчивши доводи заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт.

Суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян.

За загальним правилом, у випадку, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту щодо родинних відносин між фізичними особами.

До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. При цьому, враховуючи що необхідні для підтвердження відповідних відомостей свідоцтва про народження, актові записи про народження втрачені, тому належним і допустимим доказом у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути саме показання свідків (постанова Верховного Суду від 02 грудня 2020 року (провадження № 61-15921св19)).

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки за результатами розгляду справи

Встановлено, що відмова нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину пов`язана виключно з тим, що у поданих заявником документах є розбіжності у написанні її прізвищі та прізвищі її мати, при цьому інші дані, зокрема, дати та місця народження, тощо, повністю співпадають.

Вставнолені під час судового розгляду обставини дають можливість дійти висновку, що матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За вказаних обставин, перешкод у встановленні факту родинних відносин між зазначеними особами, суд не вбачає.

Також встановлено, що свідоцтво про право приватної власності на житло від 02 березня 1994 року видане Татарбунарською міською радою Одеської області на ім`я ОСОБА_5 дійсно належало ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлення вказаних фактів родинних відносин та належності правовстановлюючого документу безпосередньо породжує юридичні наслідки і необхідне заявнику для оформлення права на спадщину.

Вирішення питання про розподіл судових витрат

Відповідно до статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судовий збір необхідно залишити за заявником.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 258-259, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення фактів родинних відносин та належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є донькою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Арциз Болградського району Одеської області.

Встановити факт належності свідоцтво про право приватної власності на житло від 02 березня 1994 року видане Татарбунарською міською радою Одеської області на ім`я ОСОБА_5 належить ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Арциз Болградського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К. І. Олійник