1Справа № 335/9637/25 2/335/4023/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засіданні Стандартюк О.В.,

представника відповідача Говорова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2025 року, через систему „Електронний суд", до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшов позов ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 12.08.2021 року ТОВ „Мілоан" та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 4253284. Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 грн., строком на 30 днів, тобто до 11.09.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом 2280 грн., які нараховуються за ставкою 0,38 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

29.11.2021 року між ТОВ „Мілоан" та ТОВ „Вердикт Капітал" укладено договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ „Мілоан" відступило ТОВ „Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 року, що укладений між ТОВ „Мілоан" та ОСОБА_1 .

В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі і за договором про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 року, що укладений між ТОВ „Мілоан" та ОСОБА_1 .

Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув у повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав усі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем після спливу строку, встановленого в договорі.

Станом на 13.09.2025 року розмір заборгованості відповідача становить 156 421,54 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 136421, 54 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн., заборгованість за комісіями - 0,00 грн., інфляційні збитки - 0,00 грн., нараховані 3% річних - 0,00 грн.

На підставі наведеного, позивач просить стягнути на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 року у розмірі 156 421,54 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн.

Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 03.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам був наданий час для подання письмових заяв по суті справи.

20.10.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого відповідач позовні вимоги визнає частково. Так, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про споживчий кредит № 4253284 від у розмірі 156421,54 грн., судові витрати на правничу допомогу 25000,00 грн. та судовий збір 2422 грн.

Аналізуючи матеріали справи відповідач погоджується та не заперечує, що ним було укладено електронний кредитний договір з ТОВ „Мілоан" № 4253284.

Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20000 грн., кредит надається строком на 30 днів з 12.08.2021 (строк кредитування).

Термін (дата) дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за

користування кредитом (дата платежу) 11.09.2021 (п.1.4. Договору).

Згідно з п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом 2280 грн., які нараховуються за ставкою 0,38 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.

Враховуючи наявне у матеріалах справи платіжне доручення № 53551543 про перерахування 20 000,00 грн. відповідачу, відповідач не заперечує також і цей факт.

Пунктом 2.2.1. Договору встановлено, що позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п. 1.3. Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6. Договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3. Договору.

Пунктом 2.2.3 Договору встановлює, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника (пункт 2.2.3. Договору).

Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Тобто, за умовами договору про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 протягом 30 днів нараховуються передбачені пунктом 1.5.2 договору проценти за ставкою 0,38 відсотків відповідно, за наступні 60 днів (у випадку пролонгації) передбачені пунктом 1.6 договору за ставкою 5 відсотків.

З матеріалів справи вбачається, що первісним кредитором у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору в межах погодженого строку кредитування (30 днів), у відповідності до п. 2.3.1.2. Договору було пролонговано строк його дії ще на 60 днів зі сплатою процентів в розмірі 5 %.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором ТОВ „Мілоан" станом 10.11.2021 слідує, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 становить 82 940,00 грн., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 20000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 62280,00 грн., заборгованість за комісією 660,00 грн.

Пунктом 4.2. договору про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 передбачено, що у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого другим кредитором - ТОВ „Вердикт Капітал" станом на 10.01.2023 загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 становить 169 940,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 20 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 62 280 грн., нараховані відсотки згідно кредитного договору 87 000 грн., комісія 660 грн.

Тобто, з даного розрахунку заборгованості вбачається, що ТОВ „Вердикт Капітал" після набуття права грошової вимоги 29.11.2021 до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 продовжило до 10.01.2023 нараховувати проценти за користування кредитом відповідно положень п. 4.2. Договору.

При цьому, пункт 4.2 кредитного договору розташований в розділі, яким, серед іншого, врегульовано відповідальність позичальника («Відповідальність сторін»), натомість правомірна поведінка сторін, регламентується окремим (самостійним) розділом («Умови виконання»).

Таким чином, з розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ „Вердикт Капітал" вбачається, що проценти після закінчення пролонгованого строку кредитного договору, кредитодавець нараховував, як міру відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України за правилами, визначеними розділом 4 кредитного договору.

10.01.2023 року між ТОВ „Вердикт Капітал" та ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у повному обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами) з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них.

З розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 4253284 від 30.09.2021 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" станом на 04.06.2024 становить 156 421,54 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 20000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 136 421,54 грн.

Часткове повернення кредитних коштів, за рахунок яких було погашено заборгованість за комісією здійснено відповідачем 14.02.2023 року у розмірі 13 518,46 грн., що підтверджено наданим розрахунком заборгованості.

Відповідач не погоджується з розміром заявлених до стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, нарахованих відповідно положень п. 4.2. Договору.

Так, відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України „Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Пораховані позивачем відсотки майже у 8 разів перевищують суму заборгованості по тілу кредиту.

Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Таким чином, оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за договором про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 в частині процентів, нарахованих як міра відповідальності на підставі ст. 625 ЦПК України за правилами, визначеними розділом 4 кредитного договору, у розмірі 136 421,54 грн. не є співрозмірною сумі кредиту за договором в розмірі 20 000 грн., є непропорційно великою сумою відсотків, суперечить принципам розумності та добросовісності, а також є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, адже встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, просить суд зменшити розмір вказаних процентів, нарахованих як міра відповідальності на підставі ст. 625 ЦПК України до розміру заборгованості за тілом кредиту, а саме до 20 000 грн.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача зазначає наступне.

Позовна заява не містить складних математичних розрахунків (відсотки рахуються за допомогою юридичних калькуляторів Ліга-Закон, НАУ, Макмел, та інших), відсутні висновки експертів, не було необхідності у залученні свідків, її написання не потребує особливих юридичних знань та під силу навіть студенту початкових курсів юридичного факультету. Окрім цього, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу відповідач просить суд врахувати, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому відповідач вважає за необхідне заявити про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 4000,00 грн. витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 12.08.2021 року ТОВ „Міліон" та ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ „Міліон" зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти у сумі 20 000 грн., а він у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору).

Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом пропозиції ОСОБА_1 укласти цей договір (анкета-заява №4253284) від 12.08.20212021 року і прийняття пропозиції ТОВ „Міліон".

Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 12.082021 року; термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 11.09.2021 року.

Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 22 940,00 грн. (пункт 1.5 кредитного договору).

Згідно пунктів 1.5.1, 1.5.2, 1.6, 1.7 кредитного договору: комісія за надання кредиту 660,00 грн., яка нараховується за ставкою 3,30 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 2280,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,38 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору.

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1 кредитного договору).

За змістом пункту 2.2.1 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 договору.

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення кредитування строку (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (пункт 2.2.2 кредитного договору).

Із положень пункту 2.3.1.1 кредитного договору слідує, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства milioan.ua. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 року, визначено графік платежів за вказаним договором, відповідно до якого заборгованість мала бути сплачена 11.09.2021 року в розмірі 22 940 грн., з яких: 20 000 грн. - сума кредиту, 2280 грн. - проценти за користування кредитом, 660,00 грн. комісія.

Вказані умови договору також зафіксовані у паспорті споживчого кредиту № 3665312 від 12.08.2021 року, та в анкеті-заяві на кредит № 3665312 від 12.08.2021.

Відповідно до довідки про ідентифікацію, ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ „Мілоан", одноразовий ідентифікатор L60017, дата відправки ідентифікатора позичальнику 12.08.2021 року, номер телефону ( НОМЕР_1 ).

Того ж дня, тобто 12.08.2021 року, ТОВ „Міліон" перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 20 000 грн. кредитних коштів.

29.11.2021 року між ТОВ „Мілоан" та ТОВ „Вердикт Капітал" укладено договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ „Мілоан" відступило ТОВ „Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 року, що укладений між ТОВ „Мілоан" та ОСОБА_1

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, у тому числі і за договором про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 року, що укладений між ТОВ „Мілоан" та ОСОБА_1 .

Пунктом 5.4. договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, Новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до ст. 625 ЦК України) за договорами позики (кредитними договорами) (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені Первісним кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики (кредитних договорів).

10.01.2023 року між ТОВ „Вердикт Капітал" та ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року.

Відповідно до зміненого реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року, ТОВ „Вердикт Капітал" відступило, а ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 4253284, сума заборгованості складає 169940 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 20 000 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 149 280 грн., комісія 660 грн.

Згідно з наданими позивачем розрахунками, заборгованості за кредитним договором № 4253284, укладеним між ТОВ „Міліон" та ОСОБА_1 , відповідач свої зобов`язання, передбачені договором, щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків, не виконав, внаслідок чого, станом на 13.09.2025 року загальна заборгованість по кредитному договору № 3665312 становить 156 421,54 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 136421, 54 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн., заборгованість за комісіями - 0,00 грн., інфляційні збитки - 0,00 грн., нараховані 3% річних - 0,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із прийняттям Закону України „Про електронну комерцію" від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України „Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України „Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23.03.2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Як встановлено та не заперечується відповідачем, 12.08.2021 року між ТОВ „Міліон" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4253284, який підписано одноразовим ідентифікатором.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, колегія суддів вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України „Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі N 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Підписавши вказаний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту від ТОВ „Мілоан".

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами.

29.11.2021 року між ТОВ „Мілоан" та ТОВ „Вердикт Капітал" укладено договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ „Мілоан" відступило ТОВ „Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 року, що укладений між ТОВ „Мілоан" та ОСОБА_1

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, у тому числі і за договором про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 року, що укладений між ТОВ „Мілоан" та ОСОБА_1 .

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Тобто, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" у тому ж обсязі, що і перед первісними кредиторами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих суду доказів встановлено, що станом на дату звернення позивача до суду з цією заявою, відповідач ОСОБА_1 не погашав заборгованість за кредитним договором, остання є незмінною з моменту відступлення прав вимоги до ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР".

Проте ураховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 156 421,54 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 136421, 54 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн., заборгованість за комісіями - 0,00 грн., інфляційні збитки - 0,00 грн., нараховані 3% річних - 0,00 грн.

Враховуючи те, що за умовами вищезазначеного договору відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, відтак, суд приходить до висновку, що заборгованість за основним боргом у сумі 20 000 грн. на підставі вищезазначеного договору підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у сумі 136 421,54 грн.

Зі змісту укладеного між сторонами договору, вбачається, що кредит надається строком на 30 днів з 12.08.2021 року (строк кредитування) (пункт 1.3 договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 11.09.2021 року (пункт 1.4 договору).

Дійсно, відповідно до п. 2.3.1.2 кредитного договору № 4253284 від 12.08.2021 року позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.

Проте наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 11.09.2021 року, але не вказано іншої умови, зокрема, „або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п. 2.3.1.2 цього договору".

Отже, за вказаними умовами договору про споживчий кредит № 4253284 сторони погодили строк його дії до 11.09.2021 року, тому починаючи із зазначеної дати, банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Пунктом 2.2.1 договору визначено, що у випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору.

Як було зазначено вище, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, зміну дати повернення всієї суми кредиту та у зв`язку з цим сплачував комісії, визначені п. 2.2.1 Договору, матеріали справи не містять.

В іншому випадку, у разі не повернення кредитних коштів у визначений договором 30-ти денний термін, договір передбачає збільшену процентну ставку за подальше користування кредитними коштами.

Не дивлячись на те, що підвищені проценти за користування кредитними коштами, в договорі визначається як стандартна процентна ставка (п. 1.6 договору), очевидним є факт, що її нарахування передбачене у разі не виконання відповідачем умов кредитного договору, а саме не повернення кредитних коштів у встановлений п. 1.3 договору строк кредитування) 30-ти денний термін, тобто фактично є санкцією.

Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника (п. 2.2.1 договору) за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений п. 1.3 договору строк, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не повернення позичальником кредитних коштів у визначений п. 1.3 договору строк, за відсутності активних дій відповідача, визначених п. 2.2.1 договору (сплати комісій за продовження дії договору) є неправомірною поведінкою, а саме не поверненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 30-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором.

Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 27.07.2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

В даному випадку права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного ст. 625 ЦК України, вимог про що останній не заявляв.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору про споживчий кредит становить 2280 грн. за період з 12.08.2021 року по 11.09.2021 року, виходячи з розрахунку: 20 000 грн. (тіло кредиту) х 0,38 % (відсоткова ставка) х 30 днів (строк позики), (20000*0,38 =76*30 днів=2280 грн.).

При цьому, жодних доказів на спростування строку надання позики тривалістю більше 30 днів позивачем не надано.

З огляду на зазначене, враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі договору про споживчий кредит № 4253284 від 12.08.2021 року, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в сумі 2280,00 грн., вказаний розмір заборгованості погоджений сторонами кредитного договору.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 22 280 грн., з яких: 20 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 280 грн. - заборгованість за відсотками за період з 12.09.2021 року по 11.09.2021 року (в межах строку кредитування).

Крім того, ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

Представником відповідача у своєму відзиві заявлено про зменшення суми витрати на професійну правничу допомогу до 4 000 грн., оскільки позовна заява не містить складних математичних розрахунків (відсотки рахуються за допомогою юридичних калькуляторів Ліга-Закон, НАУ, Макмел, та інших), відсутні висновки експертів, не було необхідності у залученні свідків, її написання не потребує особливих юридичних знань, справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано копію договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, укладеного між ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та АО „Лігал ассістанс", прайс-лист АО „Лігал ассістанс", заявку на надання юридичної допомоги №1819 від 01.08.2025 року та витяг з Акту № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року за надані послуги на загальну суму 25 000 гривень.

Позивач звернувся з позовом в якому зазначив ціну позову 156 421,54 грн., позов задоволено судом у сумі 22 280 грн., що становить 14,24 % (156421,54:100=1564,21, 22 280:1564,21=14,24%).

З огляду на часткове задоволення позовних вимог ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" має право на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в розмірі 3 560 грн. (25 000 грн. * 14,24 %= 3560 грн.).

Крім того, в силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 345,03 грн.

Розрахунок:

ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" за подання позовної заяви сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Позивач має право на стягнення з відповідача у цій справі судового збору за подачу позову до суду першої інстанції пропорційно до суми задоволених позовних вимог у розмірі грн. (розрахунок: судовий збір за подачу позову, сплачений позивачем, у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 1) * сума задоволених позовних вимог позивача 22 280 грн./сума заявлених позовних вимог позивача 156 421, 54 грн.).

Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" заборгованість за кредитним договором № 4253284 від 12.08.2021 року у розмірі 22 280,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" судовий збір у розмірі 345 грн. 03 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3560 грн. 00 коп., а всього 3 905 грн. 03 коп.

В задоволенні позову про стягнення процентів у визначеному позивачем розмірі - відмовити.

Рішення складено в повному обсязі 10.11.2025 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", місцезнаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.В. Геєць