Номер провадження: 22-ц/813/7199/25
Справа № 504/4757/23
Головуючий у першій інстанції Барвенко В. К.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Коновалової В.А. (суддя доповідач), Комлевої О.С., Назарової М.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 ,

на ухвалу Доброславського районного суду Одеської області від 26 червня 2025 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна набутого подружжям за час шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна набутого подружжям за час шлюбу,

в с т а н о в и в:

Доброславський районний суд Одеської області ухвалою від 26 червня 2025 року клопотання адвоката Деменкової Є.С. в інтересах ОСОБА_3 - задовольнив. Призначив у справі судову будівельно - товарознавчу та автотоварознавчу експертизу.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Разом з апеляційною скаргою скаржник звернувся до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в якій просить поновити строк на подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала надійшла до електронного кабінету адвоката Руднєвої І.С. 27.07.2025 року, проте, оскільки ОСОБА_2 перебувала у щорічній відпустці, то вона отримала її в електронному вигляді тільки 15.08.2025 року після повернення із відпустки.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 22.08.2025 року залишив апеляційну скаргу без руху, зазначивши, що скаржником докази, на підтвердження доводів викладених у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, не надано та не надано доказів отримання копії оскаржуваної ухвали.

На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від скаржника надійшла заява.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.09.2025 року апеляційну скаргу залишено без руху роз`яснено скаржнику про необхідність усунення недоліків у визначений ухвалою суду строк, а саме що скаржнику необхідно зазначити поважні причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою із наданням відповідних доказів.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на адресу апеляційного суду надійшла заява про усунення недоліків.

Від представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 надійшла заява відповідно до якої представник відповідача просить визнати неповажними підстави ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник адвокат Руднєва І.С., для поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовити у відкритті апеляційного провадження; вирішити питання про застосування до адвоката Руднєвої І.С. заходів, передбачених ч. 4 ст. 43, ч.4 ст. 44, ст. 148 ЦПК України.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч. 3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Вирішуючи питання поновлення строку на апеляційне оскарження та розглядаючи клопотання представника ОСОБА_3 Деменкової Є.С. апеляційний суд зазначає наступне.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку на оскарження в кожній конкретній справі залежить від вказаних у заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування.

Отже, строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

ЄСПЛ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Право на доступ до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк (рішення ЄСПЛ у справі «Мікулова проти Словаччини» від 06 грудня 2005 року).

Отже, вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження чи повернення апеляційної скарги, суди апеляційної інстанції мають враховувати обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з дотриманням принципу розумності та пропорційності, з метою уникнення надмірного формалізму, із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на апеляційне оскарження судового рішення. Відповідний висновок має бути висловлено із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на апеляційне оскарження судового рішення.

Обсяг права на апеляційний перегляд справи, що визначається законом, має гарантувати особі ефективну реалізацію права на судовий захист задля досягнення цілей правосуддя, забезпечуючи захист інших конституційних прав і свобод такої особи. Обмеження доступу до суду апеляційної інстанції, як складової права на судовий захист, можливе лише з обов`язковим дотриманням конституційних норм і принципів, а саме пріоритетності захисту фундаментальних прав і свобод людини і громадянина, а також принципу верховенства права, відповідно до якого держава має запровадити таку процедуру апеляційного перегляду, яка забезпечить ефективність права на судовий захист на цій стадії судового провадження, зокрема дасть можливість відновити порушені права і свободи особи та максимально запобігти негативним індивідуальним наслідкам можливої судової помилки суду першої інстанції.

Оскаржувана ухвала суду постановлена 26.06.2025 року та доставлена до електронного кабінету користувача ЕСІТС «Електронний суд» ОСОБА_2 27.07.2025 року о 23:10.

Отже, з урахуванням дати отримання оскаржуваної ухвали, останнім днем строку на подання апеляційної скарги є 12.08.2025 року.

Апеляційна скарга сформована за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» 16.08.2025 року.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала надійшла до електронного кабінету адвоката Руднєвої І.С. 27.07.2025 року, проте, оскільки ОСОБА_2 перебувала у щорічній відпустці з 20.07.2025 року по 15.08.2025 року, то вона отримала її в електронному вигляді тільки 15.08.2025 року після повернення із відпустки, надавши відповідні докази.

В заяві про усунення недоліків апеляційної скарги представник скаржника просила апеляційний суд врахувати, що суд першої інстанції порушив строки оголошення та надсилання оскаржуваної ухвали сторонам майже на один місяць, що вплинуло на процесуальне право сторін на своєчасність подання апеляційної скарги, зазначаючи що всі повинні бути в рівних умовах. Просила не обмежувати право ОСОБА_1 на правосуддя в апеляційному прядку.

Посилання представника ОСОБА_3 Деменкової Є.С. на те, що Пекарський Ю.М. має електронний кабінет в ЄСІТС «Електронний суд» та міг самостійно подати апеляційну скаргу, колегія суддів не приймає, оскільки доказів того, що ОСОБА_1 є фахівцем у галузі права матеріали апеляційного провадження не містять.

Зважаючи на ці обставини, враховуючи, що строк апеляційного оскарження пропущено на чотири дні, а також виходячи з права кожного на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що вказаний строк пропущений з поважних причин, а тому є підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Форма і зміст апеляційної скарги відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Судовий збір за подання апеляційної скарги сплачений у повному обсязі відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Щодо клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про застосування до адвоката Руднєвої І.С. заходів, передбачених ч. 4 ст. 43, ч. 4 ст. 44, ст. 148 ЦПК України апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом (частина четверта статті 43 ЦПК України).

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до ч. 1ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Відповідно до положень ч. 1ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених ч. 9 ст. 203 цього Кодексу.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за введення суду в оману не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави.

Керуючись ст. ст. 43, 143, 354, 359 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 , про визнати неповажними підстави ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , для поновлення строку на апеляційне оскарження, відмовити у відкритті апеляційного провадження та притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за введення суду в оману, відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , строк на оскарження ухвали Доброславського районного суду Одеської області від 26 червня 2025 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Доброславського районного суду Одеської області від 26 червня 2025 року.

Надіслати учасникам справи копію ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Роз`яснити ОСОБА_3 право подати до Одеського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали та апеляційної скарги, який за формою і змістом має відповідати ст. 360 ЦПК України, із одночасним наданням доказів надсилання (надання) копії цього відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Витребувати із Доброславського районного суду Одеської області цивільну справу № 504/4757/23, шляхом її надіслання на адресу Одеського апеляційного суду у найкоротший строк.

Роз`яснити учасникам справи право брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку, передбаченому статтею 212 ЦПК України.

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/fair/sud4813/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.А. Коновалова

О.С. Комлева

М.В. Назарова