ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/1863/25

провадження № 22-ц/4809/877/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Демешко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 березня 2025 року (суддя Варакіна Н.Б.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Кропивницьких міських ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго», третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Васильченко Зоя Сергіївна, звернулася в суд з позовом до Кропивницьких міських ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго», в якому просила зобов`язати відповідача відновити електропостачання у її квартирі, заборонити відповідачу повторно відключати електроенергію без законних підстав або без рішення суду та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Разом з позовною заявою сторона позивача подала заява про забезпечення позову. Заява мотивована тим, що відповідач незаконно припинив постачання електроенергії у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що є єдиним місцем проживання позивача. Такі дії відповідача спричинили значні порушення прав позивача, оскільки вона є фактичним споживачем електроенергії та користується нею для забезпечення життєвих потреб, у тому числі опалення в холодну пору року, але в умовах опалювального сезону та температури -10 C залишилася без світла та можливості обігріву житла, що створює загрозу її здоров`ю. Також позивач є особою з інвалідністю, що підтверджується відповідними медичними документами, і перебування в холодному приміщенні негативно впливає на її фізичний стан, наразі позивач захворіла, перебуває на лікуванні з діагнозом R 75 Синусит гострий/хронічний. Вважає, що наявність електроенергії в її квартирі є життєво необхідною, а судовий розгляд може тривати певний час. Тому існує реальна загроза заподіяння непоправної шкоди здоров`ю позивача. У зв`язку з цим просить, вжити заходів забезпечення позову та зобов`язати Кропивницькі міські ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» тимчасово відновити електропостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , до ухвалення судового рішення у цій справі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 вересня 2025 року заяву задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову та зобов`язано Кропивницькі міські ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» тимчасово, до ухвалення судового рішення, відновити електропостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вказаний позивачем спосіб забезпечення позову є фактичним вирішенням справи та задоволенням позовних вимог, що не відповідає вимогам ст.149-153 ЦПК України та не передбачено нормами ЦПК України. Звертаєють увагу суду на той факт, що вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Так, договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 укладено між відповідачем та ОСОБА_2 . Таким чином, відбувається порушення його прав та інтересів, адже за порушення умов договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за даною адресою, відповідальність буде нести споживач електричної енергії з яким укладено договір, тобто ОСОБА_2 . Проте, під час розгляду заяви про забезпечення позову, даний факт враховано не було.

Крім того, зазначено, що Кропивницькі міські ЕМ є структурним підрозділом Товариства, який не є юридичною особою, не має власного ідентифікаційного коду, та відповідно не може бути відповідачем у справі. Та вказано, що при поданні заяви про забезпечення позову позивачем не було сплачено судовий збір.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці відповідачки, представника позивачів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання у відповідній галузі і від встановлення обставин, на які посилаються сторони у справі, залежить можливість розгляду справи по суті, зокрема встановлення факту батьківства, що є предметом спору у даній справі.

Колегія судів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що заява про забезпечення позову за своїм змістом відповідає вимогам статті 151 ЦПК України і відповідає суті інституту забезпечення позову, як гарантії дотримання прав позивача в разі ухвалення судом рішення на його користь. Відповідно до частини третьої статті 22 Закону «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Спір у даній справі виник через припинення відповідачем виконання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 18.07.2024, укладеного між ОСОБА_3 та ПрАТ «Кіровоградобленерго».

Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312, ( в редакції чинній на час звернення до суду з позовом ) регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Абзацом 4 пункту 7.11 ПРРЕЕ встановлено, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

У даному випадку наявний прямо визначений законодавством обов`язок відповідача відновити електропостачання позивачу на період розгляду справи про оскарження дій постачальника зі складання акту про не допуск до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єкті споживача тощо.

Норма права, встановлена в абзаці 4 пункту 7.11 ПРРЕЕ, є імперативною для суб`єкта постачання електричної енергії, якому належить право відключити споживача від електропостачання та відновити його. Зазначена норма права діє самостійно за наявності визначених в її гіпотезі умов, незалежно від наявності підстав для застосування судом заходів забезпечення позову (пункт 41 постанови Верховного Суду від 06 травня 2024року у справі №922/5196/23).

Отже, ініціювання позивачем спору про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії є підставою для забезпечення електропостачання позивачу на час розгляду справи в суді.

Так, підставою для незастосування заходів щодо припинення електропостачання споживачу є ухвала про прийняття позовної заяви, а відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання (постанова Верховного Суду від 08 жовтня 2018року у справі № 913/257/18).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у виді встановлення обов`язку вчинити певні дії.

Крім того, заявлений спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а тому існує логічний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, з огляду на що вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, забезпечить ефективний захист порушених прав у даній справі.

При цьому згідно частини десятої статті 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021року у справі № 914/1570/20.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що саме в межах однієї справи заходи забезпечення позову не повинні бути тотожними заявленим позовним вимогам.

Предметом заяви про забезпечення позову у справі є тимчасове відновлення електропостачання споживача, в той час як предметом позову у даній справі є негайне відновлення електропостачання.

Таким чином, позовні вимоги у справі жодним чином не є тотожними заходу забезпечення позову.

Аргументи апеляційної скарги щодо порушення прав інших осіб, зокрема ОСОБА_2 колегія суду відхиляє, оскільки сам ОСОБА_2 не подавав апеляційної скарги на ухвалу, а Кропивницькі міські ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» не уповноважені його представляти.

Той факт, що Кропивницькі міські ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» не є юридичною особою, відповідно, не можуть бути відповідачем в справі, є підставою для притягнення до участі в справі належного відповідача, що належить до компетенції суду першої інстанції, тоді як апеляційний суд на даній стадії розгляду справи не вправі вирішувати це питання.

Наведені вище та інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо призначення експертизи, а також не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.11.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич