Номер провадження 2/754/5852/25
Справа №754/8630/25
29 жовтня 2025 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Скрипки О.І.
при секретарі Моторенко К.О.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 4934708, за умовами якого відповідачу було надано позику в розмірі 3000,00 грн. 15.12.2021 року було укладено договір №15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4934708. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4934708.
Також, 02.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77552927, відповідно до якого відповідачу було надано позику в розмірі 13 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування коштами. 27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 27/01/2022, за яким товариство набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №75935853. На підставі договору №10-01/2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача.
Як зазначає позивач, відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, внаслідок чого станом на день подання позову має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 34 674,29 грн., з яких: 12 986,44,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 21 498,23 грн. - заборгованість за процентами, 165,78 грн. - інфляційні збитки, 3 % річних - 23,84 грн.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 05.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просить розглянути справу в його відсуність, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом надіслання судової повістки за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання, проте конверти були повернуті на адресу суду поштовим відділенням зв`язку з відміткою, що адресат відсутній. Станом на час розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву не подала.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 21.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4934708, за умовами якого відповідачу надано кредит на умовах строковості у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування такими в розмірі, встановленим цим договором, строком на 30 днів з 21.08.2021 року із датою повернення кредиту 20.09.2021 року.
15.12.2021 року укладено договір №15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4934708.
10.01.2023 року укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4934708.
Крім того, 02.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77552927, відповідно до якого відповідачу було надано позику в розмірі 13 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування коштами строком на 64 дні.
27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 27/01/2022, за яким товариство набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №75935853.
В подальшому, на підставі договору №10-01/2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача.
Відтак, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав у відповідності до ст. 514 ЦУК України.
Відповідно до витягів з реєстру прав вимоги до договору та розрахунків заборгованості, заборгованість відповідач має заборгованість:
-за договором №4934708 від 21.08.2021 року в розмірі 14 992,65 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2625,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 12 367,65 грн.;
-за договором № 77552927 від 02.09.2021 року в розмірі 19 681,64 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 361,44 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 9130,58 грн.; інфляційні збитки - 165,78 грн., 3% річних - 23,84 грн.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 34 674,29 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 12 986,44 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21 498,23 грн.; інфляційні збитки - 165,78 грн.; 3% річних - 23,84 грн.
Між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у кредит (позику). Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України.
Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання.
Так, відповідно до розрахунків, які надані позивачем, відповідач має заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) за договором №4934708 від 21.08.2021 року в розмірі 2625,00 грн., за договором № 77552927 від 02.09.2021 року в розмірі 12 986,44 грн.
Доказів повернення відповідачем позивачу ТОВ «Коллект Центр» вказаних сум основних зобов`язань (тіла кредиту) матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача ТОВ «Коллект Центр» про стягнення заборгованості у цій частині є обґрунтованою і з відповідача на користь позивача належить стягнути 15 611,44 грн.
Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача процентів, то суд виходить з наступного.
Закінчення строку договору, належно виконаного лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.
Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.
Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена у постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16).
Відповідно до положень договору про споживчий кредит № 4934708 від 21.08.2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 , відповідачу надано кредит на умовах строковості у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 2,00 % в день за користування такими та інших платежів, встановленим цим договором, строком на 30 днів із датою повернення кредиту 20.09.2021 року.
Згідно графіку платежів, який є додатком № 1 та паспорту споживчого кредиту, а також п.1.5.2 договору про споживчий кредит, загальна вартість позики - 5370,00 грн., з яких 3000,00 грн. - сума позики, 2370,00 грн. - проценти за користування позикою.
Таким чином, оскільки договором позики визначений строк його дії, який становить 30 днів з 21.08.2021 року по 20.09.2021 року, саме протягом даного строку кредитодавець мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки.
Відповідно до умов договору та графіку платежів, що є додатком до договору позики, сума процентів за користування наданими у позику коштами станом на 23.07.2021 року складає 2370,00 грн.
Натомість, первісним кредитором та в подальшому правонаступниками первісного кредитора здійснено нарахування відсотків за договором позики після закінчення строку його дії, тобто після 20.09.2021 року до загальної суми в розмірі 12 367,65 грн.
Також, відповідно до положень договору позики № 77552927 від 02.09.2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , відповідачу було надано позику в розмірі 13 000 грн. зі сплатою процентів за користування коштами строком на 64 дні зі сплатою відсотків в розмірі 2,70 % в день. При цьому сторони погодили, що орієнтовна загальна вартість позики має становити 17 875,84 грн.
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до вказаного договору позики, сума кредиту становить 13 875,84 грн.. з яких 13 000,00 грн. сума кредиту за договором, 4875,84 грн. - проценти за користування кредитом.
В той же час, первісним кредитором та в подальшому правонаступниками первісного кредитора здійснено нарахування відсотків за договором позики після закінчення строку його дії, тобто після 04.11.2021 року до загальної суми в розмірі 9130,58 грн.
З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що первісними та новим кредиторами неправомірно здійснювалося нарахування процентів за користування кредитом, оскільки відносини щодо зазначеної заборгованості перебували поза відносинами за кредитним договором, а відтак в цій частині позову слід відмовити.
Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту за договорами позики загальному розмірі 15 611,44 грн., а також процентів, нарахованих в межах строку дії договорів позики, в загальному розмірі 7 245,84 грн. (2370,00 грн. + 4875,84 грн.) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відтак позов в цій частині необхідно задовольнити та стягнути з відповідача вказані суми, а в іншій частині позовних вимог щодо нарахованих прострочених відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору слід відмовити.
Що ж стосується вимог позивача про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 року №2102ІХ з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року на території України строком на 30 діб введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до даного часу.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7755927, проведеного проміжним кредитором ТОВ «Вердикт Капітал», 3 % річних та інфляційні збитки нараховані з 27.01.2022 (з моменту передання права вимоги ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Вердикт Капітал») до 23.02.2022 (оголошення в Україні воєнного стану), дані вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» передані до ТОВ «Коллект Центр» (позивача), а тому підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.
Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення інфляційних збитків в розмірі 165,78 грн. та 3-х % річних в розмірі 23,84 грн. підлягають до задоволення.
З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 23 046,90 грн.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1610,09 грн.
Що ж стосується заявлених до стягнення витрат позивача на правову допомогу, то суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2-3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI), договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу сумі 13 000 грн. позивачем подано копії: договору про надання правничої допомоги № 02-09/2024-3 від 02.09.2024 року, укладеного позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 з додатками; Тарифами на послуги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ; заявки про надання юридичної допомоги № 33 від 01.04.2025 року; витягу з акту № 8 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 року.
З витягу з акту № 8 про надання юридичної допомоги вбачається, що надано наступні послуги: надання усної консультації - 4 000,00 грн., 2 год.; складання позовної заяви 9000,00 грн., 3 год.
Відповідно до умов договору про надання правової № 02-09/2024-3 від 02.09.2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» (Клієнт) та ФОП ОСОБА_3 , на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, наведеної у пунктах 2.1.1.-2.1.5. договору, а клієнт зобов`язується оплатити правову допомогу у відповідності до умов Розділу 4 договору.
Поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абз. 2 пп. 2.2.1 п. 2.2 п. 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).
У цій справі позивачем договір укладено з ФОП ОСОБА_3 , а не з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням. Належні докази, які підтверджують статус Калітіної О.В. як адвоката відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і що ця особа саме як адвокат надавала професійну правничу допомогу позивачу, відсутні.
За таких обставин заявлені витрати на правничу допомогу розподілу між сторонами не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 23, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: