Справа № 453/1732/25
№ провадження 2/453/908/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2025 року Сколівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Брони А.Л.
секретаря судового засідання Бендеш А.І.,
без учасників справи,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -
10.10.2025 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Змінчак Л.В. звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку садибного типу, позначеного в технічному паспорті літерою «А-1», з господарськими будівлями та спорудами (господарська будівля літера «Б», убиральня літера «В», сарай літера «Г», сарай літера «Д», гараж літера «Ж», огорожа - №1, огорожа - №2, ворота - №3, вимощення І, вимощення ІІ), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 179,9 кв. м., житловою площею 85,4 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 13.10.2025 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання.
Позовна заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 , після смерті котрої відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким зробила заповітне розпорядження в користь доньки ОСОБА_1 . ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець за заповітом, від прийняття спадщини за заповітом відмовилася та прийняла спадщину за законом. Окрім позивачки, спадщину прийняли діти спадкоємця відповідачі у справі, шляхом подання до Сколівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини. Батько позивача, як спадкоємець за законом першої черги як той з подружжя, який пережив іншого, за своєю волею спадщину не прийняв, до Сколівської державної нотаріальної контори звернувся з заявою про відмову від прийняття спадщини.
03.04.2023 року Сколівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 за № 55/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.04.2023 року №72011860.
Листом від 25.02.2025 року №122/01-16 нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на таке нерухоме майно. Позивач, як і інші спадкоємці першої черги за законом, які у встановлені строки та порядку прийняли спадщину та не відмовилися від неї, тобто обоє відповідачів, має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її матері ОСОБА_4 , - у рівних частинах (по 1/3 частині), проте позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області у справі №453/1667/24 від 3 лютого 2025 року визнано за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину (за кожним) домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1), загальною площею 179,9 кв.м., з котрої житлова площа 85,4 кв.м. та допоміжна площа 94,5 кв.м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель господарської будівлі (позначена у технічні документації літерою «Б»), убиральні (позначена у технічні документації літерою «В»), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами «Г», «Д»), гаража (позначений у технічній документації літерою «Ж») та господарських споруд огорожі №1, огорожі №2, воріт №3, вимощення І, вимощення ІІ, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , - у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с-щі Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, але попередньо її представником адвокатом Змінчак Л.В. подано до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі довірительки, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилися, попередньо подавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнають в повному обсязі.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч.ч.1,4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України, - немає.

Врахуваши заяви сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11 жовтня 2022 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відповідно до актового запису № 215.

Факт родинних відносин між позивачкою та ОСОБА_4 підтверджується наступним.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Стрийським райбюро ЗАГС Львівської області (актовий запис №23), батьками ОСОБА_5 записані ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 25 листопада 1989 року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області (актовий запис №28), 25.11.1989 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено шлюб та присвоєно прізвище дружині ОСОБА_8 .

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки старости АДРЕСА_2 від 23.03.2023 року, ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки старости смт. Верхнє Синьовидне, с. Межиброди, с. Дубина В. Мицик №1154 від 04.10.2025, погосподарські книги в смт. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області не ведуться, будинок по АДРЕСА_1 , не є самочинним будівництвом, є завершеним, не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, істотно не порушує будівельні норми та правила.

14 вересня 2016 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Монастирчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області Латишевською І.Я. за реєстровим № 28, згідно тексту якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , податковий номер НОМЕР_4 .

Згідно витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі, сформованого 03.04.2023 року Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області за №72011860, 03.04.2023 року Сколівською ДНК було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 за № 55/2023.

Як встановлено матеріалами спадкової справи №55/2023, позивачка ОСОБА_1 відмовилася від спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 та бажала оформити спадщину за законом, про що 03.04.2023 року подала до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про відмову від заповіту та прийняття спадщини за законом.

Окрім позивачки спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняли діти спадкоємця - відповідачі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , шляхом подання до Сколівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини.

26.09.2024 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Сколівського районного суду Львівської області з позовними вимогами до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання за ними в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с-щі. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області, права спільної часткової власності по частині за кожним, на об`єкт нерухомого майна домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 179,9 кв. м., з котрої житлова площа 85,4 кв. м. та допоміжна площа 94,5 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель господарської будівлі (позначена у технічній документації літерою Б), убиральні (позначена у технічній документації літерою В), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами Г, Д), гаража (позначений у технічній документації літерою Ж) та господарських споруд огорожі № 1, огорожі № 2, воріт № 3, вимощення І, вимощення ІІ, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про визнання права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, - задоволено частково та визнано за ОСОБА_2 і за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 179,9 кв. м., з котрої житлова площа 85,4 кв. м. та допоміжна площа 94,5 кв. м., з верандою «а», сходами «а1», підвалом «а2», господарських будівель господарської будівлі (позначена у технічній документації літерою Б), убиральні (позначена у технічній документації літерою В), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами Г, Д), гаража (позначений у технічній документації літерою Ж) та господарських споруд огорожі № 1, огорожі № 2, воріт № 3, вимощення І, вимощення ІІ, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за кожним у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с-щі. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

Вказаним вище рішення встановлено, що земельна ділянка під забудову спірного домоволодіння була надана саме спадкодавиці ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Сколівської районної Ради депутатів трудящих від 02.02.21974 року і саме ОСОБА_4 значиться одноосібною забудовницею відповідної земельної ділянки. За життя спадкодавиця ОСОБА_4 також вжила заходів для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що було зроблено, а земельній ділянці площею 0,1200 га присвоєно кадастровий номер: :01:002:0336, її цільове призначення обслуговування розміщених на ній житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Разом з тим встановлено і те, що у батька позивача, та одночасно чоловіка покійної ОСОБА_4 ОСОБА_6 , як одного зі спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_4 , відсутнє будь-яке суб`єктивне право щодо спірного домоволодіння (наприклад, право власності, право на частку в спільній власності, тощо), окрім як права щодо спадкування певної частки у такому майні. Натомість ОСОБА_6 , як той з подружжя, який пережив іншого, відмовився від спадщини у встановлені строк та порядок, визначені законом.

З наведеного вище вбачається, що позивачка, як і інші спадкоємці першої черги за законом відповідачі у справі, які у встановлений строк та в порядку прийняли спадщину і не відмовилися від неї, має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя її матері ОСОБА_4 , - у рівних частках, а саме по 1/3 кожному.

Згідно листа нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. №122/01-16 від 25.02.2025 року позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно.

З технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого 09.08.2023 Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації та довідки № 1709 від 23.08.2023 вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), збудованого у 1982 році, становить 179,9 кв.м., з них житлова площа - 85,4 кв.м.Крім цього, до вищевказаного будинку відносяться господарські будівлі та споруди: господарська будівля літера «Б», убиральня літера «В», сарай літера «Г», сарай літера «Д», гараж літера «Ж», огорожа - №1, огорожа - №2, ворота - №3, вимощення І, вимощення ІІ.

Інвентаризаційна вартість становить 1079383 грн.

Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровно.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до абз.3 ч.2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна ОСОБА_4 набула за життя право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, оскільки позивачка іншим способом, окрім звернення з відповідним позовом до суду, не має можливості захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог позивачки, з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 1223, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 90, 95, 258-259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , право власності на 1/3 частини житлового будинку садибного типу, позначеного в технічному паспорті літерою «А-1», з господарськими будівлями та спорудами (господарська будівля літера «Б», убиральня літера «В», сарай літера «Г», сарай літера «Д», гараж літера «Ж», огорожа - №1, огорожа - №2, ворота - №3, вимощення І, вимощення ІІ), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 179,9 кв.м., житловою площею 85,4 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідачка: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя