ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/4930/24

провадження № 22-ц/4809/784/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорова С. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Москалик В. В.) від 28.02.2025,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

27.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (далі - ОКВП «Дніпро-Кіровоград», відповідач), вимагаючи визнати безпідставним нарахування ОКВП «Дніпро-Кіровоград» йому заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 265010,88 грн та зобов`язання відповідача списати вказану заборгованість за його, ОСОБА_1 , особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 25.03.1994 № 123 та виданого на його підставі ордеру йому та двом членам його сім`ї (дружині ОСОБА_2 та сину ОСОБА_1 ) надано жиле приміщення квартиру АДРЕСА_2 .

08.08.2024 ОСОБА_1 уклав з КП «Житлогосп» договір найму цієї квартири для себе та двох членів сім`ї.

Проте фактично з 2010 року у квартирі не проживають колишня дружина позивача ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_1 .

Позивач вказав, що він є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення.

Квартира обладнана індивідуальним засобом обліку води (лічильником), але через те, що у 2018-2019 роках не проведена планова повірка приладу обліку води виконавець послуги почав нараховувати плату на основі встановленої норми споживання. У квітні 2024 позивач здійснив повірку лічильника, але відповідач відмовляється опломбувати його та взяти на абонентський облік, вимагаючи сплати заборгованості за послугу з водопостачання та водовідведення.

Крім того, у лютому-березні 2022 року в будинку АДРЕСА_3 ОКВП «Дніпро-Кіровоград» встановив комерційний (загально будинковий) прилад обліку води і з цього часу нараховує за послуги водопостачання та водовідведення відповідно до показань комерційного засобу обліку, близько 10000,00 грн на місяць.

Станом на 01.07.2024 заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за особовим рахунком № НОМЕР_1 за нарахуваннями відповідача складає 265 010,88 грн.

15.08.2024 відповідач припинив надання послуги позивачу.

Позивач не погоджується з правильністю нарахування відповідачем йому плати за водопостачання та водовідведення, заборгованість не визнає з огляду на таке.

Мешканці будинку АДРЕСА_3 несвоєчасно та не в повному обсязі надають показники розподільних засобів обліку, крім того, неповірені лічильники у квартирах створюють відповідно до законодавства автоматичний перехід на норму споживання за кількістю осіб, які проживають в квартирі, що не враховано ОКВП «Дніпро-Кіровоград» при нарахуванні боргу позивачу, оскільки розподіл небалансу в такому разі має здійснюватися між більшою частиною квартир у будинку. На думку позивача, відповідач некоректно нараховує обсяг спожитої послуги відповідно до показників розподільних засобів обліку (не враховує надані покази за даними лічильників чи ні), тому такі показники не можуть бути покладені в основу розрахунку за комерційний засіб обліку відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг як небаланс (різниця між комерційним засобом обліку води і розподільним).

Крім того, ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що розподіл здійснюється з вирахуванням використання питної води для загальнобудинкових потреб.

2.Короткий зміст рішення суду

Рішенняv Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.02.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» задоволено частково.

Суд визнав безпідставним нарахування ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення ОСОБА_1 в сумі 262965,28 грн та зобов`язати ОКВП «Дніпро-Кіровоград» списати ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 262 965,28 грн.

В іншій частині позову суд відмовив.

Крім того, у порядку розподілу судових витрат суд стягнув з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» на користь держави судовий збір в сумі 2 629,65 грн.

Суд мотивував своє рішення тим, що за відсутності даних щодо інформування позивача про порядок нарахування обсягів спожитої послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за комерційним обліком, а також доказів приєднання позивача до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 10.03.2022 нарахування позивачу заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення згідно з п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» здійснено ОКВП «Дніпро-Кіровоград» здійснено з порушенням права споживача ОСОБА_1 на повну та достовірну інформацію щодо надання відповідних послуг ОКВП «Дніпро-Кіровоград». З огляду на це, а також на те, що таким чином було неправомірно нараховано плату в сумі 262965,28 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визнання безпідставним здійсненого відповідачем нарахування позивачу заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення у вказаній сумі та зобов`язання списати цю заборгованість за особовим рахунком позивача.

Водночас суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині нарахування заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення позивачу в сумі 2045,60 грн, оскільки зазначена заборгованість була нарахована відповідачем за встановленою соціальною нормою споживання (7 м3 на одну особу) за період до 01.03.2022 у зв`язку з відсутністю повіреного засобу обліку в квартирі позивача та невиконання ним обов`язку, встановленого п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», своєчасно повідомляти виконавця послуг про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Тож, заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 2045,60 грн правомірно нарахована ОКВП «Дніпро-Кіровоград» позивачу.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Відповідач Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулося до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.02.2025 у справі № 398/4930/24, просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення, який у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апелянт вказав, що рішення суду він оскаржує через його незаконність та необґрунтованість, неправильність висновків суду про відсутність між сторонами договірних відносин та негативні наслідки для позивача у зв`язку із встановлення приладу комерційного обліку послуги поза строком, встановленим ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Позивач приєднався до умов публічного договору, розміщеного на вебсайті відповідача, шляхом фактичного споживання послуги з водопостачання та водовідведення.

Суд безпідставно вказав, що відповідач мав доводити, але не довів, що поінформував позивача про порядок нарахування обсягів спожитої послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за комерційним обліком. Таке повідомлення було оприлюднене на сайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 11.02.2020, а 04.02.2020 розміщено у паперовій формі на під`їзді будинку та доставлено до кожної квартири.

Суд не врахував надані відповідачем пояснення та докази на їх підтвердження щодо нарахування та обліку заборгованості за комерційним приладом обліку відповідно до законодавства.

4.Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

У відзив на апеляційну скаргу, який подав позивач, викладено незгоду з доводами та вимогами апелянта, які, на думку позивача, не спростовують законність та обґрунтованість рішення місцевого суду. Встановивши, що позивач не вчиняв дій, направлених на приєднання до індивідуального договору про надання комунальних послуг, а також, що відповідач не поінформував позивача про порядок нарахування обсягів спожитих послуг централізованого водопостачання та водовідведення за комерційним обліком, суд, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», зробив правильний висновок про нарахування оспорюваної заборгованості з порушенням прав споживача.

5.Позиції учасників справи у судовому засіданні 03.06.2025

Представник апелянта ОКВП «Дніпро-Кіровоград» Стадніченко І. В. підтримала апеляційну скаргу, надала усні пояснення стосовно обставин справи.

Позивач у справі ОСОБА_1 та його представник адвокат Боровський В. В. апеляційну скаргу не визнали, надали свої усні пояснення, просили залишити вимоги відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

6.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.

7.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_2 .

Разом з ним за цією адресою зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , усього три особи.

Вказана квартира, якою користується позивач, не приватизована та належить до державного житлового фонду.

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надає мешканцям цього багатоквартирного будинку послуги з водопостачання та водовідведення.

На ім`я споживача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , а його квартира обладнана індивідуальним засобом обліку води (лічильником), який у 2018 році не пройшов планову перевірку.

11.02.2020 на офіційному вебсайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» https://dnipro-kirovograd.com.ua/ розміщене повідомлення про намір встановлення вузлів комерційного обліку, зокрема, за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 98).

Згідно з копією акта обстеження від 04.02.2020, складеного ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в односторонньому порядку, повідомлення про встановлення комерційного приладу обліку рознесено кожному абоненту і розклеєно на під`їзди будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

10.11.2021 листом № 657/13/0 ОКВП «Дніпро-Кіровоград» повідомило ОСББ «Спортивне-22» про те, що 29.11.2021 буде проводитися встановлення та опломбування вузла комерційного обліку відповідно до розділу ІІ Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого наказом Мінрегіону від 12.10.2018 № 270.

10.02.2022 на офіційному вебсайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» було опубліковано оголошення, що з 14 до 21 лютого 2022 року планується встановлення комерційного приладу обліку на будинок за адресою АДРЕСА_3 .

10.02.2022 на офіційному вебсайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» розміщена публічна пропозицію (оферта) ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (а. с. 101).

Згідно з актом від 17.02.2022 за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено та прийнято на абонентський облік комерційний прилад обліку лічильник Maddalena-40 № (а. с. 40).

27.06.2024 у квартирі споживача ОСОБА_1 за вказаною адресою встановлено та опломбовано прилад обліку води ЛК-1.5 № 9080021, про що складено акту № 000294076 (а. с. 41).

Згідно з розрахунку ОКВП «Дніпро-Кіровоград», за особовим рахунком ОСОБА_1 № НОМЕР_1 станом на 01.03.2022 заборгованість за послуги з центрального водопостачання та водовідведення становила 20136,35 грн і була нарахована за нормою споживання з розрахунку 3-х осіб, а з урахуванням здійснених споживачем сплат (у червні 2023 року - 8 294,66 грн, у травні 2024 року - 9 796,09 грн) заборгованість становить 2 045,60 грн.

З 01.03.2022 по 27.06.2024 (дата опломбування приладу обліку в квартирі ОСОБА_1 ) плата за послуги водопостачання та водовідведення за особовим рахунком № НОМЕР_1 розраховувалася з урахуванням тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного згідно з п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» - відповідно до показів комерційного (загальнобудинкового) приладу обліку.

Згідно з наданою ОКВП «Дніпро-Кіровоград» інформацією станом на 01.07.2024 заборгованість за послуги водопостачання, водовідведення та абонентського обслуговування за особовим рахунком позивача становила 266410,88 грн, з яких 265010,88 грн заборгованість за послуги водопостачання водовідведення, 980,00 грн борг за абонентське обслуговування (водопостачання), 420,00 грн - борг за абонентське обслуговування (водовідведення).

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1.Норми права та їх джерела

Спірні правовідносини між сторонами виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, а саме між ОКВП «Дніпро-Кіровоград», як виконавцем послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, та ОСОБА_1 , як індивідуальним споживачем цих послуг.

Ці правовідносини сторін і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та прийнятими на їх підставі актами цивільного законодавства, договором.

Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (ч. 2 ст. 5 Законом України «Про житлово-комунальні послуги»).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

У будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

Обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляються між споживачами з урахуванням того, що у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами (п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

Розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ч. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках розрахунково (п. 3 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (у редакції наказу Міністерства

розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358), далі Методика).

Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку холодної води (Vв.пбуд) складається із обсягу холодної води, спожитої споживачами у приміщеннях будівлі/будинку (Vх.в.буд), та обсягу холодної води, що була витрачена на приготування гарячої води (Vх.в.гвп.буд), у разі її приготування в індивідуальному тепловому пункті або автономній теплогенеруючій/когенеруючій установці будівлі/будинку, відповідно до формули:

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої холодної води у будівлі/будинку здійснюється відповідно до розділу X цієї Методики (п. 5 розділу ІІ Методики).

Відповідно до формул 7 та 42 цієї Методики у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг небалансу холодної води не визначається Vх.вн.бал = 0, а обсяг споживання холодної води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої холодної води у будівлі/будинку та між сумарним обсягом спожитої/витраченої холодної води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях, вузла розподільного обліку на відгалуженні трубопроводу з водорозбірною арматурою для відбору води на загальнобудинкові потреби (або відповідно до обсягу холодної води, витраченої на загальнобудинкові потреби, що визначений відповідним договором з виконавцем комунальних послуг), обсягом витоків з внутрішньобудинкових мереж водопостачання (за наявності) та вузла обліку холодної води перед водопідігрівачем в індивідуальному тепловому пункті. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку (п.п. 2 п. 1 розділу Х Методики).

Для цілей розподільного обліку визначається кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою. Про цю кількість осіб власник/наймач приміщення письмово повідомляє виконавця комунальної послуги та/або виконавця розподілу комунальної послуги, при цьому кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою, не може бути меншою від зареєстрованих у приміщенні - для житлових приміщень (п. 1 розділу Х Методики).

8.2.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 за позовом споживача до виконавця комунальних послуг сформлювала наступні висновки про застосування норм права щодо безпідставного нарахування заборгованості:

«100. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та примусове виконання обов`язку в натурі (пункти 1 і 5 частини другої статті 16 ЦК України).

101. Вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності у постачальника права вимагати оплати донарахованого боргу та відсутності обов`язку (який кореспондує вказаному праву) у споживача з оплати такого боргу. Ця вимога є ефективним способом захисту інтересу боржника в юридичній визначеності у спірних правовідносинах.

102. Ефективним способом захисту прав споживача є і вимога зобов`язати постачальника списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість, тобто про примусове виконання обов`язку в натурі. Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо. Задоволення цієї вимоги унеможливить виставлення постачальником рахунків на суму боргу, який споживач не визнає, за наявності невирішеного спору, або якщо суд визнав цей борг безпідставним».

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати безпідставним нарахування йому ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 265010,88 грн та зобов`язати відповідача списати зазначену суму заборгованості за його особовим рахунком.

Свої вимоги він обґрунтував тим, що: відповідач здійснює нарахування плати за централізоване водопостачання та водовідведення за встановленими нормами споживання у зв`язку із нездійсненням чергової повірки індивідуального приладу обліку; у квартирі не проживають з 2010 року його колишня дружина та їх син, на яких відповідач здійснює нарахування плати за нормою споживання; мешканці багатоквартирного будинку своєчасно не надають або надають не в повному обсязі інформацію про показники їх індивідуальних приладів обліку, що має наслідком необґрунтоване збільшення кількості послуги, яка розподіляється на позивача, у квартирі якого відсутній вузол розподілу не пройшов періодичну повірку.

Натомість суд першої інстанції мотивував своє рішення про задоволення позову тим, що відповідач не довів факт укладення між ним та позивачем договору про надання комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а також не повідомив позивача про перехід на комерційний облік наданих ним послуг.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, ч. 2 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої позиції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі (ч. 3 ст. 49 ЦПК України).

Зміна предмета позову зміна вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, зміна підстав позову зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти та якими обставинними їх обґрунтовувати, а також покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження.

Тож, кожна сторона цивільного процесу сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, предмет та підстави позову. При цьому тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів.

Отже, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, а також визначає те, в чому саме виявилося таке порушення.

Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача, або самостійно змінювати чи доповнювати підстави позову.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 5 ст. 263 ЦПК України).

Аналізуючи мотиви рішення суду першої інстанції та порівнюючи їх з наведеними позивачем підставами позову колегія суддів апеляційного суду констатує, що позивач не ставив під сумнів наявність між ним і відповідачем договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, факт споживання ним такої комунальної послуги, яку йому надає відповідач та свого обов`язку вносити плату за спожитий обсяг послуги.

Натомість згідно зі змістом позовної заяви, спір між ним і відповідачем стосувався обґрунтованості та правильності обліку спожитої позивачем комунальної послуги та нарахованої йому плати з огляду відсутність повіреного приладу обліку комунальної послуги, фактичну кількість мешканців квартири та недостовірність даних загальний обсяг споживання у багатоквартирному будинку.

Отже, суд першої інстанції фактично вийшов за межі виниклого між сторонами у справі юридичного спору, самостійно змінив підстави позову, порушивши принцип диспозитивності.

При цьому суд аргументи позивача майже не оцінював, за виключенням відхилення доводів про безпідставне нарахування у плати за надані послуги до 01.03.2022 за нормою споживання на трьох осіб. Суд вказав, що позивач сам не виконав припис п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та своєчасно не повідомив ОВКП «Дніпро-Кіровоград» про фактичну кількість мешканців його квартири, в якій зареєстровано три особи, але за його твердженням він проживає один.

Правильність висновку суду першої інстанції в частині правомірності дій відповідача з нарахування позивачу до 01.03.2022 плати та, відповідно, заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 2045,60 грн за нормою споживання на трьох осіб сторонами не оспорюється, а рішення про відмову в позові в цій частині не оспорюється, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Враховуючи те, що позивач не вказував, що й після 01.03.2022 він згідно з припис п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» про повідомив виконавця комунальної послуги про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у його квартирі, а матеріали справи відповідних доказів виконання позивачем цього обов`язку не містять, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позову з цієї підстави поширюється не лише на правовідносини сторін до 01.03.2022, а й надалі, до 27.06.2024, коли був взятий на абонентський облік прилад обліку води у квартирі позивача (а. с. 41).

При цьому твердження позивача про те, що раніше відповідач безпідставно відмовляв йому в прийняті на абонентський облік приладу обліку не підтверджено жодними доказами.

Таким чином, продовж усього спірного періоду ОВКП «Дніпро-Кіровоград» при розрахунку кількості спожитої позивачем комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення мав виходити з визначеної кількості мешканців квартири три особи.

Проте, з огляду на вище викладений висновок про порушення судом першої інстанції принципу диспозитивності цивільного судочинства, колегія суддів апеляційного суду вважає, що законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення місцевого суду в інших частинах підлягає перевірці.

Суд першої інстанції встановив, що ОВКП «Дніпро-Кіровоград» у спірний період надавало ОСОБА_1 , а він споживав послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

Положення щодо здійснення надання житлово-комунальних послуг, зокрема централізованого водопостачання, виключно на договірних засадах місять ч. 1 ст. 12 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (Закон № 2189-VIII), а також ч. 1 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (Закон № 417-VIII), ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

Оскільки відомості про прийняття співвласниками багатоквартирного будинку адресою: АДРЕСА_3 , рішення про укладення з ОВКП «Дніпро-Кіровоград» колективного договору про надання комунальних послуг відсутні, а тому, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закон № 417-VIII, між виконавцем комунальної послуги та індивідуальним її споживачем, яким є позивач у цій справі, підлягав укладенню індивідуальний договір.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону № 417-VIII на виконавця комунальних послуг покладено обов`язок готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг, а згідно з п. 1 ч. 2 ст. 7 цього Закону на індивідуальний споживач зобов`язаний уклади договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, встановлених законом.

Суд першої інстанції встановив, що на офіційному вебсайті ОВКП Дніпро-Кіровоград» в мережі Інтернет за покликанням https://dnipro-kirovograd.com.ua/DogFiz 10.02.2022 був опублікований індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

З огляду на те, що продовж наступних 30 днів співвласники багатоквартирного будинку, у якому квартирою користується позивач, не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, то відповідно до абз. 1, 2 ч. 5 ст. 13 Закону № 417-VIII індивідуальний договір позивача про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, вважається укладеним.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Суд першої інстанції на ці обставини та відповідні норми законодавства належної уваги не звернув, а також він не врахував правовий висновок Верховного Суду про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (див. постанови Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц, від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, від 13.03.2019 у справі № 521/3743/17-ц, від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, від 16.09.2020 у справі № 755/10683/17, Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17).

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність взаємних заснованих на договорі прав та обов`язків між сторонами у цій справі, безпідставність нарахування відповідачем ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та, як наслідок, часткове задоволення позовних вимог є помилковими.

До того ж такі висновки суперечать іншому висновку суду про правомірність нарахування відповідачем позивачу заборгованості за надані комунальні послуги до 01.03.2022.

Обов`язок споживача комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення сплачувати виконавцю за спожиті послуги встановлений Розділом ІІІ Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

Частиною 2 ст. 41 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, щооблік у сфері питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання і споживачами за допомогою технічних засобів, що відповідають вимогам технічних регламентів.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (Закон № 2119-VІІІ) рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 17 Закону № 417-VIII комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.

Обсяг наданих споживачу послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води, крім випадків, встановлених законодавством.

У разі відсутності або несправності вузлів обліку, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, комерційний облік здійснюється в установленому законодавством порядку в місці вводу відповідних зовнішніх інженерних мереж у будівлю (її частину), а для послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії - в місці вводу відповідних внутрішньобудинкових систем у житлове або нежитлове приміщення споживача.

Позивач посилався на те, що квартира, в якій він проживає, обладнана приладом обліку споживання води, який з 2018 чи 2019 року не пройшов планову повірку, а тому його показники не враховувалися під час здійснення плати за послуги централізованого водопостачання.

Доказів на підтвердження цієї обставини позивач не надав.

Натомість суд першої інстанції на підставі наданого відповідачем та підписаного споживачем ОСОБА_1 та представником ОВКП «Дніпро-Кіровоград» акту № встановив, що 27.06.2024 у квартирі позивача був встановлений, опломбований та взятий на абонентський облік прилад обліку води ЛК-1.5 № 9080021 (а. с. 41).

У цьому ж акті у відповідних графах відсутні записи про демонтаж тимчасового приладу обліку, який мав бути встановлений виконавцем на час проведення обслуговування та повірки постійного приладу обліку.

Таким чином, квартира, в якій проживає позивач, оснащена вузлом розподільного обліку, який забезпечує індивідуальний облік споживання послуг централізованого водопостачання, лише з 26.07.2024, а тому саме з цієї дати його показники мають враховуватися як база для нарахування позивачу плати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 17.02.2022 у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_3 , ОВКП «Дніпро-Кіровоград» встановило, опломбувало та прийняло на абонентський облік комерційний прилад обліку - лічильник Maddalena-40 № (а. с. 40)

Отже, як правильно вказав місцевий суд, спірним у цій справі є період нарахування плати за комунальну послугу з централізованого водопостачання та водовідведення на основі комерційного обліку послуги з березня 2022 року по червень 2024 року у сумі 262965,28 грн.

У відзиві на позовну заяву, а також у своїх письмових поясненнях від 21.11.2024 відповідач вказав, що нарахування позивачу плати за послугу з централізованого водопостачання та водовідведення він здійснював на підставі норм ст. 7, 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та розробленої на підставі його положень Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315. При цьому відповідач навів розрахунки за період (а. с. 35 39, 81 84), які підтверджені показниками комерційного обліку комунальної послуги (а. с. 42, 59, 60, 85 101).

З огляду на те, що у будинку, в якому проживає позивач, частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку, а частина не оснащена такими вузлами, відповідно до формул 7 та 42 цієї Методики обсяг споживання холодної води у приміщеннях без обліку, зокрема у квартирі позивача, визначається як різниця між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої холодної води у будинку та між сумарним обсягом спожитої холодної води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях, розподілений кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку.

Отже, розрахунки відповідача здійснені відповідно до обставин справи та відповідних положень 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»та п.п. 2 п. 1 розділу Х Методики.

Даних про те, що у будинку наявне відгалуженні трубопроводу з водорозбірною арматурою для відбору води на загальнобудинкові потреби, що були зафіксовані витоки з внутрішньобудинкових мереж водопостачання, або що прилад комерційного обліку вийшов з ладу відсутні.

Позивач не скористався своїм правом надати свій розрахунок обсягу спожитої ним комунальної послуги та заборгованості. Обґрунтованість застосованих виконавцем тарифів за надану комунальну послугу він не оспорював.

Доводи позивача проте, що мешканці його несвоєчасно та не в повному обсязі надають показники розподільних засобів обліку, що впливає на обсяг послуги, яка розрахована відповідачем для квартири позивача ґрунтуються на припущенні, доказами не підтверджені, а тому не можуть бути взяті до уваги судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достатності та достовірності (ст. ст. 77 -80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

З огляду на вимоги позивача та заперечення відповідача, наявні у справі докази, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що у справі не доведено порушення з боку ОВКП «Дніпро-Кіровоград» його прав як споживача комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення при визначенні обсягу наданої йому послуги та її вартості.

Таким чином, вимоги позивача є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції не дотримався загальних вимог процесуального права, не перевірив належним чином доводів сторін, невірно застосував норми матеріального права та процесуального права, ухваливши помилкове рішення про задоволення позову. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

10.Про судові витрати

Одним із принципів цивільного судочинства, закріплених у п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому, відповідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати судового збору в сумі 3944,48 грн (а. с. 165) за подання до суду апеляційної скарги підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги апеляційної скарги Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.02.2025 скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про визнання безпідставним нарахування заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення на суму 265010,88 грн та зобов`язання відповідача списати заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Компенсувати Обласному комунальному виробничому підприємству «Дніпро-Кіровоград» судовий збір в сумі 3944,48 грн, сплачений за подання до суду апеляційної скарги, я за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 07.11.2025.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. І. Мурашко