Справа № 309/1310/17
Провадження № 2/309/163/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судових засідань: Плиска А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування горищем житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування горищем та балконом, -

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2017 року до Хустського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування горищем житлового будинку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності та витягу із реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №84138848 від 03.04.2017 р. їй належить за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 кв.м., знаходиться на ІІ поверсі 5-ти квартирного будинку, в якій вона із членами сім`ї проживає понад 30 років, та за взаємною згодою інших мешканців будинку користувалася горищем, яке розташовано над нею. Відповідач ОСОБА_2 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_2 , самовільно на двері які ведуть на горище будинку навісила замок, чим неправомірно позбавила належного їй права користування та доступі до горища, на вимоги припинити неправомірні дії, не реагує, вжиті правоохоронними органами заходи щодо дій відповідачки позитивних результатів не дали. За твердженнями позивачки ОСОБА_2 продовжує перешкоджати у доступі до горища, просила суд - зобов`язати ОСОБА_2 , мешканку АДРЕСА_3 усунути перешкоди у користуванні горищем багатоквартирного будинку, забезпечити вільний доступ до горища всім мешканцям будинку, шляхом відкриття дверей до горища і знесення (демонтажу) самовільно обладнаних житлових кімнат (а.с.3-4 т.1).

Ухвалою Хустського районного суду від 27.04.2017 р. відкрито провадження у справі №309/1310/17 та призначено до розгляду. 12.06.2017 р. ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог.

29 травня 2018 р. ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог. Уточнюючі позовні вимоги мотивувала тим, що 24 квітня 2017 р. вона звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування горищем житлового будинку, проте ОСОБА_2 продовжує перешкоджати їй доступу до горища будинку, оскільки, встановила навісний власний замок на двері, на вимоги припинити протиправні дії належним чином не реагує. Звернулася до суду із зустрічним завідомо безпідставним позовом, що вказує на її намагання свідомо затягнути розгляд справи. Поведінка відповідачки ОСОБА_2 дає їй обґрунтовані підстави вважати, що вона і надалі буде продовжувати протиправні дії, тому просила суд зобов`язати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняте приміщення загального користування - горище житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 від домашніх та інших речей та обладнання. Зобов`язати ОСОБА_2 власними силами і за власний рахунок привести приміщення загального користування - горище житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , у початковий стан, відповідно до технічної документації.

На підтвердження своїх доводів позивачка за первісним позовом посилається на наступні докази:

- лист заступника міського голови Хустської міської ради п. В.Сабадош від 27.01.2017 р. за № 170/02-27;

- акт від 01.03.2017 р. складений членами комісії виконкому Хустської міської ради;

- висновки від 08.02.2017 р., та від 16.03.2017 р. з двох перевірок чоловіка ОСОБА_3 , затверджених начальником Хустського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області.

24 травня 2017 р. відповідачкою за первинним позовом ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 подано заперечення, в якому зазначала, що позивачка ОСОБА_1 та члени її сім`ї не дотримуються правил добросусідства при користуванні горищем будинку, створюють постійний стукіт, шум, що призводить до конфліктних ситуацій, та завдає їй та членам сім`ї моральних страждань. Сходи які ведуть на горище розташовані над її ванною кімнатою, позивачка та її мати ОСОБА_4 умисно ходять на горище у пізній час (після 23 год.) тим самим порушують її спокій та створюють їй некомфортні умови проживання, окрім того вона зробила ремонт у квартирі та ванній кімнаті, стіни обкладено новою плиткою, ходіння, грюкання по сходах, призвело до руйнування у ванні стіни. На її неодноразові зауваження ОСОБА_1 не реагує.

У зв`язку із такою поведінкою ОСОБА_1 , 14.08.2017 р., ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування горищем та балконом, позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності належить квартира АДРЕСА_4 загальною площею 65,8 м2 та знаходиться на 2-му поверсі 5-ти квартирного будинку. Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 без згоди її та інших співвласників будинку АДРЕСА_2 та без відповідних дозвільних документів самочинно на горищі над квартирою АДРЕСА_5 влаштувала дерев`яну перегородку, чим вчинила перешкоду в доступі до горища до майна, що є у спільному користуванні інших співвласників, в т.ч. і ОСОБА_2 . Разом з тим, доступ до горища над квартирою АДРЕСА_5 ОСОБА_1 бажає здійснювати через вхід, який знаходиться над ванною кімнатою квартири АДРЕСА_2 , що належить їй ОСОБА_2 .

Подаючи зустрічний позов ОСОБА_2 зазначила, що в 2017 році ОСОБА_1 в порушення вимог ЦК України та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 р. №417-VІІІ, без згоди співвласників будинку АДРЕСА_2 за рахунок приміщення балкону загального користування жильців квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 багатоквартирного будинку, самочинно збільшила загальну площу квартири АДРЕСА_5 та перекрила доступ до частини горища, яка розміщена над квартирою АДРЕСА_5 . Проведення ОСОБА_1 самовільної реконструкції квартири АДРЕСА_4 шляхом збільшення площі за рахунок балкону загального користування спричинило їй співвласнику квартири АДРЕСА_2 перешкоду в користуванні частиною балкону який є у спільному користуванні всіх мешканців будинку. В підтвердження заявлених вимог ОСОБА_2 посилалася на письмові докази: на лист Хустської міської ради №1077/02-12 від 19.06.2017 р. та інформаційний лист Хустського державного підприємства технічної інвентаризації за №1438 від 14.07.2017 р. В зустрічній позовній заяві просила зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 та членами її сім`ї балконом в будинку АДРЕСА_2 шляхом демонтажу-знесення добудови до квартири АДРЕСА_5 та приведення балкону до попереднього стану. Зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 та членами її сім`ї горищем шляхом демонтажу стіни на горищі над квартирою АДРЕСА_4 . Стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати понесені на оплату судового збору та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою Хустського районного суду від 20 листопада 2018 р. зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування горищем та балконом, прийнятий та об`єднаний в одне провадження цивільної справи №309/1310/17.

Ухвалою Хустського районного суду від 09.06.2021 р. по справі призначалася судова будівельно-технічна експертиза, провадження у справі на час проведення експертизи зупинялося.

Ухвалою Хустського районного суду від 07.07.2022 р. після надходження висновку експерта провадження у справі відновлено.

В судове засідання на завершення розгляду справи сторони не з`явилися, представники позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в електронному форматі 07.10.2025 року надсилали через підсистему «Електронний суд» в ЄСІТС заяви про розгляд даної цивільної справи по суті та розгляд заяви про відвід у їх відсутності та у відсутності позивачки ОСОБА_1 , через неможливість взяти участь у проведенні судового засідання з об`єктивних причин (участь у розгляді інших невідкладних справ, що підтверджено належними доказами). Первісний позов позивачки ОСОБА_1 підтримують повністю та просять його задовольнити. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод просили суд відмовити, повністю заперечуючи заявлені зустрічні вимоги. 15.10.2025 року представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в електронному форматі надіслав через підсистему «Електронний суд» в ЄСІТС заяву про завершення розгляду даної цивільної справи по суті та розгляду справи у їх відсутності та у відсутності позивачки ОСОБА_1 , через неможливість взяти участь у проведенні судового засідання з об`єктивних причин (участь у розгляді інших невідкладних справ, що підтверджено належними доказами). Первісний позов позивачки ОСОБА_1 підтримує повністю та просить його задовольнити. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 просив суд відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 16.10.2025 року до суду подали письмову заяву, в якій просили по суті розглянути дану справу без їхньої участі на підставі наявних матеріалів провадження. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнають та простять відмовити в його задоволенні. Зустрічні позовні вимоги підтримують повністю та просить задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі обставини по справі визначені сторонами, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються основні та зустрічні позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.ст.76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показань свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до змісту ч.2 ст.382 ЦК України та п.6 ч.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 р. №417-VІІІ, приміщеннями загального користування, у тому числі допоміжними є приміщення багатоквартирного будинку, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (горища, підвали, сходові марші, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери, колясочні, комори, сміттєкамери й інші підсобні та технічні приміщення), користування якими здійснюється за згодою всіх мешканців житлового будинку. Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМ України від 08.10.1992 року №572 «Про механізм впровадження» Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які там проживають тільки з дозволу власника будинку, згодою інших мешканців будинку та дозволу органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. Згідно абз.7 п.7 Правил, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення зобов`язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що порушують умови проживання громадян.

У відповідності до п.13 вказаних Правил, спори, що виникають під час користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, розв`язуються шляхом переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Відповідно до п.1.4.1., переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у жилих будинках дозволяється робити тільки після одержання дозволу виконавчого комітету органу місцевого самоврядування відповідно до чинного законодавства.

Згідно ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників (ч.2 ст. 368 ЦК).

Згідно ст.386 ЦК власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у постанові №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» (п.5), право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб, право на звернення до суду належить і таким особам, за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст.391 ЦК).

Право громадян на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та право на справедливий суд закріплене безпосередньо у ст.55 Конституції України, ст.16 Цивільного кодексу України, ст.3 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені. При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З матеріалів даної справи вбачається, що на підставі договору дарування від 03.04.2017 р. зареєстрованого в реєстрі журналу нотаріальних дій №2244 позивачка ОСОБА_1 отримала від матері ОСОБА_4 в дар квартиру АДРЕСА_4 . Із зазначеного договору дарування від 03.04.2017 р. вбачається що ця квартира станом на день посвідчення договору мала загальну площу 65,8 м2 (а.с. 6-9 т.1).

В свою чергу гр. ОСОБА_4 мати позивачки ОСОБА_1 вказану квартиру також отримала в дар від свого батька ОСОБА_8 , що підтверджується договором дарування від 09.09.2008 р. в якому зазначено, що загальна площа квартири тоді складала 59,8 м2 , а не 65,8 м2, як це зазначено в договорі дарування від 03.04.2017 р.

Відповідно до висновку експерта №516/08-21 від 21 квітня 2022 р. у даній справі, вбачається, що в матеріалах справи міститься копія технічного паспорту №27 від 18.01.2017 р. який, виходячи із записів у ньому, був складений Хустським ДПТІ на помешкання квартири АДРЕСА_4 (а.с. 95-99 т.1), проте такий технічний паспорт не є складовою частиною інвентарної справи №12562381 (а. с. 95-99 т.1).

Відповідно до Експлікації що міститься в копії технічного паспорту №27 від 18.01.2017 р. кв. АДРЕСА_4 складається із 65,8 м2 (а.с.96 т.1).

Експерт у висновку зазначив, що показник «65,8 м2» зазначено в графі 6 експлікації, яка має назву «загальна площа приміщень підрахована за формулою розрахунку кв.м.». А поруч в графі 7, яка представляє собою загальну площу квартири зазначено показник 59,8 м2 . Тобто в таблиці є по факту два показники «загальна площа приміщень» та «загальна площа квартири», які по своїй суті означають один і той самий показник, однак їм присвоєно різне значення.

При цьому показник «59,8 м2» обчислено без врахування приміщення веранди, якій присвоєно літ « І ». Експерт у висновку зазначає, що таке складення таблиці є експлікацією приміщень, є неправильним і не відповідає вимогам Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 р. №127 та Зареєстрованої МЮ України 10.07.2001 р. за №582/5773.

Хибність складання такої таблиці, яка представляє собою експлікацію приміщень квартири АДРЕСА_5 , полягає в тому, що, по-перше, в таку технічну документацію як технічний паспорт на квартиру не слід включати приміщення, які не входять в цю квартиру. По-друге, такого терміну як «загальна площа приміщень (підрахована за формулами розрахунку)» цією Інструкцією та іншими нормативними документами не передбачається. Так, в абзаці другому пункту 6.2 розділу 6 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна №127 в редакції, що діяла станом на час складення вказаного Технічного паспорту від 18.01.2017 р., йдеться про «загальну площу квартири» і зазначено, що загальну площу квартир визначають як суму площ усіх приміщень квартири (за винятком вхідних тамбурів в одноквартирних будинках), вбудованих шаф і літніх приміщень, підрахованих із такими знижувальними коефіцієнтами: для балконів і терас 0,3; для лоджій 0,5; для засклених балконів 0,8; для веранд, засклених лоджій і холодних комор 1,0.

Такі ж норми були передбачені і Державними будівельними нормами «Житлові будинки». Основні положення. ДБН В.2.2-15-2005», затвердженими наказом Держбуду України від 18.05.2005 р. №80 (далі ДБН В.2.2-15-2005 або ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки»), на який зроблено посилання в абзаці першому пункту 6.2 розділу 6 вказаної Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна №127, в якому йдеться про підрахунок площ квартир у житлових будинках і гуртожитках, побудованих або реконструйованих після 01 січня 2006 року. Додатком в ДБН В.2.2-15-2005, який є обов`язковим, загальна площа квартири визначається за таким же принципом і за такими ж знижувальними показниками, як зазначено в абзаці другому зазначеного пункту 6.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна № 127. Ці норми (ДБН В.2.2-15-2005) були чинними на момент складання вказаного технічного паспорту.

Отже з урахуванням вищевказаних вимог, якщо б так звана веранда площею 6,0 м2 була частиною квартири АДРЕСА_5 , то її площу слід було врахувати в загальну площу квартири повністю всією площею, тобто з коефіцієнтом К = 1,0, а якщо така веранда не була в складі квартири АДРЕСА_5 , то її і не слід було зображати в експлікації приміщень цієї квартири. А означення окремо такого терміну як «загальна площа приміщень» без узгодження його із терміном «загальна площа квартири» є неправильним, хибним і таким, що суперечить вимогам Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна №127. Означення в Технічному паспорті від 18.01.2017 р. такого показника як «загальна площа приміщень», і включення до його підсумку площі веранди, яка на той час фактично не була в складі квартири АДРЕСА_5 , призвело в подальшому до хибного включення такої площі в Договір дарування квартири від 03.04.2017 р. і позначення її вже в складі загальної площі квартири (а.с.6-8 т.1). У висновку експерт зазначає що жильці квартири АДРЕСА_4 розширили корисну площу власної квартири за рахунок балкону загального користування жильців багатоквартирного будинку.

Зміна площі квартири АДРЕСА_5 із 59,8 м2 до 65,8 м2 є реконструкцією цієї квартири, на яку згідно з діючими в цей період нормативними документами необхідно було отримати відповідні дозвільні документи та розробити проектну документацію. Для розширення площі квартири АДРЕСА_4 за період з 09.09.2008 р. до 03.04.2017 р. дозвільні документи отримано не було та проектну документацію розроблено не було.

Тому, улаштування веранди в квартирі АДРЕСА_4 за рахунок балкону загального користування у відповідності до визначень статті 376 Цивільного кодексу України є самовільним будівництвом.

Відсутність дозволу на перебудову, реконструкцію або перепланування квартири АДРЕСА_4 доводиться наступними доказами:

- листом Хустського ДПТІ №1438 від 14.07.2017 р. (а.с.192-193 т.1);

- листом виконавчого комітету Хустської міської ради №1077/02-12 від 19.06.2017 р. (а.с.184 т.1);

- актом перевірки фактів викладених у зустрічних заявах та зверненнях мешканців багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 від 01.03.2017 р. (а.с.12-13 т.1);

- інформаційним листом Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Про розгляд звернення» від 07.10.2017 р. №1007-1-18/1882.

З наведених обставин судом встановлено, що реконструкція квартири АДРЕСА_4 проведена без дозвільних документів, та без розробленої і затвердженої проектної документації у відповідності до ст.376 ЦК України є самочинним будівництвом.

Судом встановлено, що відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01 серпня 2007 р. є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с.30 т.1).

Відповідно до технічного паспорту №38 від 26.01.2017 р. квартира АДРЕСА_2 розташовується на другому та на мансардному поверху багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 і відповідно до планів та технічної характеристики квартири АДРЕСА_2 складається із другого поверху житлового будинку загальною площею 65,30 м2 та мансардного поверху житлового будинку загальною площею 53,80 м2 ., всього по квартирі АДРЕСА_2 становить 119,10 м2.

До площі квартири АДРЕСА_2 по технічному паспорту включається і площа приміщення суміщеного санвузла, яке розташовується під сходовим маршем, що веде на горище будинку і є частиною сходової клітки цього будинку (а.с.40-44 т.2).

Відповідно висновку експертизи частина сходової клітки будинку АДРЕСА_2 зокрема простір під сходовим маршем, який веде із другого поверху на горище є невід`ємною частиною квартири АДРЕСА_3 . У цьому просторі на даний час розміщується суміщений санвузол квартири АДРЕСА_2 , інше розташування санвузла в межах, що була передбачена для цієї квартири на другому поверсі.

Дана обставина доводиться також правовстановлюючим документом, а саме договором купівлі-продажу кв. АДРЕСА_3 України від 01.08.2007 р. (а.с.30 т.1) та технічним паспортом від 26.01.2017 р. (а.с.40-44 т.2).

Щодо варіантів влаштування сходових кліток із квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 існує, щодо квартир АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 , що графічно зображено на План-схемі 9, в Додатку № 9 до Висновку експерта.

Є доведеним, що, технічна можливість ізоляції горища із влаштуванням окремих входів з квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 , існує, а саме:

- із квартири АДРЕСА_2 до горища є можливим із житлових кімнат цієї квартири, що зображено на План-схемі № 10 в Додатку 10 Висновку експерта;

- в квартирі АДРЕСА_6 цього будинку сходова клітка на горище вже влаштована, що зафіксовано на фото № АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 , фото таблиць №№7 та 8 в Додатках 21 та 22 Висновку експерта;

- із квартири АДРЕСА_5 до горища будинку АДРЕСА_2 є можливим із житлових кімнат цієї квартири, що зображено на План-схемі №10 в Додатку 10 Висновку експертизи.

Всі можливі варіанти доступу всіх цих квартир на горище будинку АДРЕСА_2 графічно зображено на План-схемі №12, що міститься в Додатку 12 Висновку експертизи.

Є доведеним, що, технічна можливість улаштування мансардних приміщень квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 , існує. Варіанти улаштування таких мансардних приміщень зображено на План-схемах АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 , що додаються в Додатках 13 та 14 Висновку експертизи.

Із встановлених обставин суд вважає, що позивачка за первинним позовом ОСОБА_1 докази на підтвердження порушених її прав щодо усунення перешкод в користуванні горищем багатоквартирного будинку шляхом забезпечення вільного доступу до горища всім мешканцям будинку, шляхом відкриття дверей до горища і знесення (демонтажу) самовільно обладнаних житлових кімнат, та зобов`язання ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняте приміщення загального користування горище житлового будинку АДРЕСА_2 від домашніх і інших речей та обладнання, а також привести приміщення загального користування горище житлового будинку АДРЕСА_2 у початковий стан відповідно до технічної документації належними допустимими доказами не довела, а тому в позовних вимогах ОСОБА_1 слід відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 також підлягає частковому задоволенню за наступних обставин.

Відповідно висновку експерта є встановленим, що частина сходової клітки будинку АДРЕСА_2 зокрема простір під сходовим маршем, який веде із другого поверху на горище цього будинку, є невід`ємною частиною квартири АДРЕСА_2 цього будинку, що також стверджується правовстановлюючими документами квартири АДРЕСА_2 цього будинку включено в склад цієї квартири, а саме договором купівлі-продажу квартири від 01.08.2007 р. та технічним паспорт від 26.01.2017 р.

Суд бере до уваги обставини встановлені висновком експерта №516/08-21 від 17.05.2022 р., про те що жильці квартири АДРЕСА_4 розширили корисну площу власної квартири за рахунок балкону загального користування жильців багатоквартирного будинку.

Зміна площі квартири АДРЕСА_5 із 59,8 м2 до 65,8 м2 є реконструкцією цієї квартири, на яку згідно з діючими в цей період нормативними документами необхідно було отримати відповідні дозвільні документи та розробити проектну документацію. Для розширення площі квартири АДРЕСА_4 за період з 09.09.2008 р. до 03.04.2017 р. дозвільні документи отримано не було та проектну документацію розроблено не було.

Тому, улаштування веранди в квартирі АДРЕСА_4 за рахунок балкону загального користування у відповідності до визначень статті 376 Цивільного кодексу України є самовільним будівництвом. Відсутність дозволу на перебудову, реконструкцію або перепланування квартири АДРЕСА_4 доведено матеріалами справи, які описані вище у мотивувальній частині цього рішення.

З врахуванням вище наведених обставин, суд має достатньо правових підстав вважати зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні нею та членами її сім`ї балконом в будинку АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу-знесення самовільної добудови до квартири АДРЕСА_5 за рахунок балкону спільного користування та приведення балкону до попереднього стану, обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні належними та допустимими доказами, які доводять наявність порушеного права ОСОБА_2 як співвласника у квартирному будинку, на користування спільним балконом.

Разом з цим, суд при вирішенні другої зустрічної позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання останньої усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 та членами її сім`ї горищем шляхом демонтажу стіни на горищі над квартирою АДРЕСА_4 вважає не доведеними і такими, що спростовані обставинами встановленими у даній справі висновком експерта №516/08-21 від 17.05.2022 р.

Так, у мотивувальні частині цього рішення описані обставини у висновку експерта №516/08-21 від 17.05.2022 р. стосовно існування технічної можливість ізоляції горища із влаштуванням окремих входів з квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 . У вказаному висновку експерта наведені варіанти влаштування сходових кліток із квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 , з влаштуванням мансардних приміщень власниками квартир в будинку та графічно зображено їх влаштування на План-схемах в Додатках до Висновку експерта.

За таких обставин суд вважає недоведеною і такою що не підлягає задоволенню, зустрічну позовну вимогу ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання останньої усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 та членами її сім`ї горищем шляхом демонтажу стіни на горищі над квартирою АДРЕСА_4 .

Під час розгляду справи призначалася судова будівельно-технічна експертиза, яка проведена експертом ОСОБА_9 , про що складено відповідний висновок №516/08-21 від 17.05.2022 р. Вартість за проведення експертизи у справі становила 35343.00 грн. і її оплата проведена відповідачкою ОСОБА_2 . Відповідно до положень ст.141 ЦПК з позивачки ОСОБА_1 слід стягнути на користь відповідачки ОСОБА_2 половину понесених нею витрат на оплату за проведення вказаної експертизи.

Керуючись ст.ст. 77-81, 141, 263-265 ЦПК України статтями 3, 11-13, 16, 369, 382, 386, 391 ЦК України, статей 9, 10, 100, 179 ЖК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування горищем житлового будинку - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування горищем та балконом задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 та членами її сім`ї балконом в будинку АДРЕСА_2 шляхом демонтажу-знесення самовільної добудови до квартири АДРЕСА_5 за рахунок балкону спільного користування та приведення балкону до попереднього стану.

В задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 17672 (сімнадцять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні судових витрат понесених ОСОБА_2 , які складаються з половини вартості оплаченої за проведення експертизи у справі.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.