Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2025 р.

Справа153/1356/25

Провадження2/153/478/25-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Поліш Н.А.

позивача ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: представник Служби у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, - Миронишина В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що він звертається з вказаною позовною заявою до відповідачів про позбавлення їх батьківських прав відносно їх доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із ним та бабою по лінії матері. Відповідачі (батьки дитини) останні 8 років жодного разу не поцікавились навчанням дитини та її досягненнями, відповідачі не спілкувалися жодного разу з вчителями дитини, не з`являлися на батьківські збори, дитсадкові чи шкільні свята, дні народження дитини. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в житловому будинку позивача та бабусі по АДРЕСА_1 . Для дитини створені всі належні умови для проживання. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 самостійно займаються вихованням внучки без участі її батьків. Відповідачі ніяким чином не піклуються про доньку, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідачі, покладених законом на батьків обов`язків не виконують, не беруть педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються ним та бабусею дівчинки самостійно без участі та підтримки з боку відповідачів. Дитина знаходиться на повному його утриманні. Враховуючи вищевикладене, з метою захисту законних прав та інтересів дитини, просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з відповідачів на його користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог представник Служби у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області Миронишина В.В. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову. Вказала про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо їх доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що за 4 роки навчання ОСОБА_4 в навчальному закладі вона на батьківських зборах бачила лише бабусю та дідуся, з матір`ю та батьком дівчинки вона не зустрічалась жодного разу. За дівчинкою піклуються лише бабуся та дідусь. Жодного зв`язку із батьками ОСОБА_7 немає. Матір та батько залишили дитину та самоусунулись від її виховання.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що вона є хрещеною матір`ю ОСОБА_4 . Починаючи з 2012 року дитина проживає з бабусею та дідусем, батьки дівчинки самоусунулись від її виховання. Відповідачі не цікавляться життям доньки.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_4 проживає з народження із бабусею та дідусем. Батьків дівчинки вона жодного разу не бачила. Дівчинка ввесь час проживає з бабусею та дідусем та її вихованням займаються лише вони.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказала, що з 2021 року вона є класним керівником Александріни та за ввесь цей час всі шкільні та позашкільні заходи школу відвідують лише бабуся та дідусь дівчинки. Батьків дитини вона жодного разу не бачила, вони не телефонували та не цікавились успіхами доньки. Батьки дівчинки виїхали за кордон та не цікавляться її життям, повністю самоусунулись від її утримання та виховання.

Заслухавши думку дитини ОСОБА_4 в судовому засіданні було встановлено, що вона з народження проживає разом з дідусем та бабусею, які забезпечують її всім необхідним. Мати та батько не телефонують та не спілкуються із нею, не відвідували дитячий садок та не відвідують школу, не цікавляться її успіхами та життям. Всі питання щодо її утримання та виховання вирішуються дідусем та бабусею без участі та підтримки з боку відповідачів. Батьки не надають коштів на її утримання та повністю самоусунулись від виконання батьківських обов`язків.

Суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , батьками якої вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_11 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.18-19).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 встановлено, що 13 травня 2001 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було зареєстровано шлюб, остання змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_15 (а.с.17).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_16 , батьками якої є ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (а.с.15).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 встановлено, що 20 січня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, остання змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_5 на прізвище ОСОБА_5 (а.с.9).

З копії відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №13-03/1.9-81 від 01.07.2025 року встановлено, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1 (а.с.22)

З копії договору дарування від 29 грудня 2006 року встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.23-24).

З копії акту обстеження умов проживання від 01 липня 2025 року встановлено, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . У будинку чисто та охайно. В наявності водопостачання та водовідведення, наявна сучасна побутова техніка. Родина утримує підсобне господарство. Для виховання та розвитку дитини є оснащена необхідними меблями окрема кімната. В результаті обстеження встановлено факт самостійного виховання та утримання дідусем та бабусею своєї малолітньої онуки ОСОБА_4 . Дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку (а.с.25).

З копії довідки виданої сімейним лікарем Петрашівської АЗПСМ ФП с.Михайлівка встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань не перебуває. За останні 8 років нагляду здоров`ям дитини піклувалися виключно бабуся та дідусь (а.с.21).

З копії характеристики №01-21/310 від 16.06.2025 року виданої директором Ліцею імені Івана Богуна Ямпільської міської ради Вінницької області встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у філії Михайлівська гімназія Ліцею імені Івана Богуна Ямпільської міської ради Вінницької області. ОСОБА_4 проживає разом з бабусею та дідусем, які беруть активну участь у житті класу, допомагають в організації позакласних заходів, постійно відвідують навчальний заклад, цікавляться успіхами внучки. Мати та батько за час навчання дитини в школі не з`являлися, участі у вихованні дочки не приймали, з класним керівником на зв`язок не виходили, не відвідували класні та загальношкільні батьківські збори (а.с.20).

З висновку органу опіки та піклування Ямпільської міської ради та з копії рішення виконавчого комітету Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 28 жовтня 2025 року №360 вбачається, що орган опіки та піклування Ямпільської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.56-58).

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частиною 1 статті 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі статтею 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін., що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2019 року у справі №739/1957/17-ц.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Постановою КЦС ВС від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 зроблено висновок, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні ст.164 СК України і може бути підставою для позбавлення цієї особи батьківських прав щодо дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі №404/6391/16-ц (провадження №61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження №61-1344св20).

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не спілкуються із донькою ОСОБА_4 більше 8 років, не цікавляться її життям, тобто свідомо обрали такі життєві умови, за якими їх участь у вихованні дитини відсутня, що у свою чергу свідчить про їх ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 СК України.

ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії» заява №70879/11 встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією.

Позбавлення батьківських прав відповідачів в судовому порядку скасовує лише правовий зв`язок між ними та їх сином, підтвердить відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком, матір`ю та дитиною.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Приймаючи до уваги досліджені судом матеріали справи, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача про позбавлення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав самоусунення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого ухилення від виховання та утримання дитини, відсутності бажання на виконання батьківських обов`язків, на спілкування з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, відсутності прояву інтересу до внутрішнього світу дитини та створення умов для отримання нею освіти, що не спростовано відповідачами під час судового розгляду справи.

Водночас відповідачами у справі не надано суду жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, які б підтверджували виконання ним обов`язків виховання та утримання доньки, тощо, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідачі будучи батьком та матір`ю ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, одягу, медичного догляду, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини, оскільки відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками відносно доньки.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень статей 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідачі, як батьки дитини, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлені права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з донькою, так і з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями сімейного законодавства, діючи в межах заявлених позовних вимог, суд враховує право позивача щодо примусового стягнення аліментів з відповідачів в судовому порядку аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, при цьому суд бере до уваги, що відповідачі є особами працездатного віку, не мають інших утриманців та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, за відсутності доказів спростування останнього.

Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки позивач звернувся до суду із позовом 22 серпня 2025 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 22 серпня 2025 року.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовна вимога позивача про позбавлення батьківських прав задоволено, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути пропорційно із відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

Окрім цього при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору за заявлені вимоги про стягнення аліментів, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідачів у дохід держави судовий збір у розмірі по 1211 грн. 20 коп. з кожного відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.150, 164, 165, 167, 171, 180, 246 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 -батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення у частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у сумі платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області, місцезнаходження вул.Замкова,94/2 м.Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області, .

Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2025 року.

Суддя: Дзерин М.М.