Справа № 697/2075/25
Провадження № 2/697/1012/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі головуючого судді Деревенського І.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (далі ТОВ «ФК «Паріс», позивач) в особі представника Дячка Станіслава Миколайовича, через систему «Електронний суд», звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за заявою-договором №1038992 від 02.12.2019 у сумі 62217,68 грн., з яких: 30810,18 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8843,12 грн. заборгованість за процентами, 19384,56 грн. заборгованість за комісією, 23,17 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня), 577,67 грн. - 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 по 23.02.2022, 2587,98 грн. інфляційні втрати за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 та судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.12.2019 між АТ «РВС БАНК» та ОСОБА_1 було підписано заяву-договір №1038992 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Представник позивача зазначає, що відповідач підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептував укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов Договору. З умовами Договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору.

За умовами Заяви-договору відповідачеві було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок 35 897,44 грн., строком дії кредиту 24 місяці, процентна ставка 18 % річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого Кредиту.

В день підписання Заяви-Договору №1038992 від 02.12.2019, відповідач отримала платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору, що підтверджується Розпискою щодо отримання платіжної картки 02.12.2019.

Грошові кошти у сумі 35897,44 грн. були зараховані АТ «РВС БАНК» 02.12.2019 на картковий рахунок відповідачки, що підтверджується Випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером.

28.10.2021 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги №28/10/2021-1.

На дату звернення до суду відповідач грошові кошти отримані в кредит не повернула та інші платежі передбачені умовами договору не сплатила.

Станом на 06.08.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Паріс» становить 59061,03 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 30810,18 грн.; заборгованість за процентами 8843,12 грн.; заборгованість за комісією 19384,56 грн.; заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 23,17 грн..

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 59061,03 грн., керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17. Публічної пропозиції, Позивачем нараховано:

- 577,67 грн. за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 та 2 578,98 грн. інфляційних втрат за період з 28.10.2021 по 23.02.2022.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачки становить 62217,68 грн..

У зв`язку з вищевказаним, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за заявою-договором №1038992 від 02.12.2019 у сумі 62217,68 грн., з яких: 30810,18 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8843,12 грн. заборгованість за процентами, 19384,56 грн. заборгованість за комісією, 23,17 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня), 577,67 грн. - 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 по 23.02.2022, 2587,98 грн. інфляційні втрати за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 та судовий збір у сумі 2422,40 грн..

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Сторона позивача повідомлена через систему «Електронний суд». Крім того в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання сторони позивача про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.5 на звороті).

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлена. Направлена на зареєстровану адресу відповідачки судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.78-79), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Також, на офіційному сайті Канівського міськрайонного суду Черкаської області були зазначені відомості про дату та час розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Станом на 06.11.2025 клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Судом встановлено, що 02.12.2019 між АТ «РВС БАНК» та ОСОБА_1 підписано заяву-договір №1038992 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичної осіб (а.с.48).

Відповідно до умов договору, сума кредиту становить 35897,44 грн., строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка фіксована 18 %, разова комісія при видачі кредиту складає 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту становить 3 % від суми наданого Кредиту. Договір підписано власноручно відповідачкою.

Сторонами також підписано додаток № 1 до заяви договору №1038992 від 02.12.2019 (Графік платежів)(а.с.48 на звороті).

Згідно розрахунку заборгованості за заявою-договором договору №1038992 станом на 06.08.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить 59061,03 грн., з яких: 30810,18 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8843,12 грн. заборгованість за процентами; заборгованість за комісією 19384,56 грн., заборгованість за пенею 23,17 грн. (а.с.63-68).

Також ТОВ «ФК «Паріс» у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, нараховано: 3 % річних у розмірі 577,67 грн. та 2578,98 грн - інфляційні втрати.

28.10.2021 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено договір про відступлення права вимоги №28/10/2021-1 (а.с.50-52).

Згідно витягу з Додатку № 1 до Договору №28/10/2021-1 про відступлення прав вимоги від 28.10.2021 до ТОВ «ФК «Паріс» від АТ «РВС БАНК» перейшло право вимоги за договором договору №1038992 від 02.12.2019 (а.с.56-57).

ОСОБА_1 також 02.12.2019 підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с.49).

Згідно з меморіальним ордером №7784 від 02.12.2019 ОСОБА_1 отримала суму в розмірі 35000 грн. за умовами кредитного договору №1038992 від 02.12.2019 (а.с.59).

Згідно з меморіальним ордером № 7785 від 02.12.2019 ОСОБА_1 отримала суму в розмірі 897,44 грн. за умовами кредитного договору №1038992 від 02.12.2019 (а.с.59).

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.

Статтею 1054ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Визначаючи розмір заборгованості за договором №1038992 від 02.12.2019, що підлягає стягненню з відповідачки, суд виходить з того, що за розрахунком позивача, який боржником у належний спосіб не спростовано, ОСОБА_1 протягом строку дії договору частково погашена заборгованість, а саме тіло кредиту в сумі 5087,26 грн., проценти в сумі 2126,06 грн., комісія в сумі 4307,68 грн.

Що стосується стягнення комісії за вказаними договорами, суд вважає, що позов в цій частині до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 зазначила, що «комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічні висновки сформульовано і в постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22 , що вказує на усталену судову практику.

У кредитному договорі від 02.12.2019 №1038992, укладеному між АТ «РВС БАНК» та ОСОБА_1 , містяться умови про комісію за супроводження кредиту, а саме: щомісячна комісія за супроводження кредиту у розмірі 3% від суми наданого кредиту щомісяця протягом строку кредитування.

Аналіз змісту вказаних договорів свідчить, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому ТОВ «ФК «Паріс», що отримало право вимоги від АТ «РВС БАНК», не надало доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваних кредитних договорів, а тому положення договорів про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісії за обслуговування кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Фактично кредитним договором встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем, оскільки надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Вказані умови договору є нікчемними, а тому правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості по комісії за договором №1038992 від 02.12.2019 у розмірі 19384,56 грн. не вбачається.

Разом з тим, з наведеного позивачем розрахунку вбачається, що із сплачених відповідачкою сум на погашення кредитної заборгованості по кредитному договору №1038992 від 02.12.2019 були зараховані на сплату комісії 4307,68 грн.. Тобто, позивачем визнаються ці обставини. Зарахування вказаних сум не є правомірним, з огляду на викладене вище, а отже заборгованість відповідачки перед позивачем по договору підлягає зменшенню на зараховану суму.

Заборгованість відповідачки ОСОБА_1 перед позивачем за договором №0039032 від 02.09.2019 по тілу кредиту становить 30810,18 грн., за процентами 8843,12 грн. та за пенею 23,17 грн, що становить загальну суму 39676,47 грн. та за рахунок сплаченої комісії на суму 4307,68 грн. становить 35368,79 грн., а отже стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сума заборгованості в розмірі 35368,79 грн..

У позовних вимогах позивачем також заявлено про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з наявністю простроченого грошового зобов`язання відповідачки, за період з 28.10.2021 по 23.02.2022.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи, що судом була зменшена заборгованість по кредитам, а тому і перерахуванню підлягають і розміри 3% річних та інфляційні втрати.

Водночас, беручи до уваги вищевикладене, те що позовні вимоги за договором №0039032 від 02.09.2019 задоволено частково, розмір процентів та інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст.625ЦК України слід нараховувати на суму заборгованості 35368,79 грн..

Згідно розрахунку, проведеного судом, розмір процентів згідно ч. 2 ст.625ЦК України за період з 28.10.2021 до 23.02.2022 становить: 35368,79 x 3 x 119 : 365 : 100 = 345,94 грн; інфляційних втрат за період з 28.10.2021 до 23.02.2022 становить 35368,79 x 1.04366631 - 35368,79 = 1544,42 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Паріс» заборгованість за кредитним договором №0039032 від 02.09.2019 у сумі 37259,15 грн., з яких: 35368,79 грн. заборгованість кредитом; 345,94 грн. 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України; 1544,42 грн. інфляційних витрат за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 року відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 62217,68 грн. і задоволено на суму 37259,15 грн., тобто на 59,88%.

Таким чином, з ОСОБА_1 на корить ТОВ «ФК «Паріс» слід стягнути 1540,53 грн. судового збору.

Підстави для негайного виконання рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 141, 258,259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 512,516, 525-526, 1049-1050, 1054-1055,1077-1078 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паріс», заборгованість за заявою-договором №0039032 від 02.09.2019, яка складається з: 35368,79 грн. заборгованості за кредитними зобов`язаннями; 345,94 грн. 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України; 1544,42 грн. інфляційні втрати за період з 28.10.2021 по 23.02.2022 року відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а всього на суму 37259,15 грн. (тридцять сім тисяч двісті п`ятдесят дев`ять гривень 15 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паріс» судовий збір у сумі 1540,53 грн. (одна тисяча п`ятсот сороку гривень 53 копійки).

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 06.11.2025.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паріс», , адреса: вул. Велика Предславинська, 37,офіс 535, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І . І . Деревенський