Справа № 149/1937/25
Провадження №2/149/869/25
Номер рядка звіту 71
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.11.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

за участі представника позивача Тишкевича Ю.І.

відповідачки ОСОБА_1 , її представника - адвоката Липня С.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом органу опіки та піклування - виконавчого комітету Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Хмільницької міської ради звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти перебувають на обліку служби у справах дітей, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Мати дітей не реагує на надані рекомендації та не забезпечує дітей належним доглядом та вихованням. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неоднарозово притягувались до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 184 КУпАП. З січня 2025 року діти перебувають у патронатній родині, проте батьки не виявили бажання забрати дітей. В житловому будинку відповідачами не створено належних умов для проживання дітей. Враховуючи, що батьки дітей не належно виконують своїх батьківських обов`язків, не приділяють уваги вихованню дітей, не забезпечують належних умов розвитку, проживання, тому представник позивача просить позовні вимоги задоволити.

Ухвалою суду від 25.06.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання.

29.09.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

23.10.2025 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_6 надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначається, що відповідачка ОСОБА_1 сворила належні умови для проживання та виховання дітей, а саме орендує житло з усіма зручностями, має стабільний дохід, оскільки влаштувалась на роботу. У зв`язку із вищевикладеним просить відмовити у позові.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування - начальник служби у справах дітей Хмільницької міської ради позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини, що зазначені в позові.

Відповідачка ОСОБА_1 просить відмовити у позові, зазначаючи, що вона змінила своє ставлення до виконання батьківських обов"язків щодо дітей, створила належні умови для їх проживання з нею, влаштувалась на роботу.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Липень С.В. зазначає, що на даний час підстав для задоволення позову щодо ОСОБА_1 не має, оскільки вона змінила свою поведінку до дітей та усвідомила наслідки невиконання батьківських обов"язків.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дітей, вказуючи, що не бажає виконувати батьківських обов"язків по відношенню до дітей.

Допитана свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є матір"ю колишнього чоловіка ОСОБА_1 . Старшого сина ОСОБА_1 . ОСОБА_8 вважають своїм внуком, незважаючи на відсутність кровного споріднення. З початку березня-квітня 2025 року вона приймає безпосередню участь у його вихованні. Поряд з цим знайшла спільну мову з іншими дітьми відповідачки. За цей період при спідкуванні з ОСОБА_1 не помічала її перебування в стані алкогольного сп"яніння. Зазначила, що остання змінила своє ставлення до дітей та до обов"язків матері, знайшла роботу та виняйняла житло придатне для проживання. Повідомила, що готова допомогати ОСОБА_1 у вихованні її трьох дітей, тим більше, що вона пройшла курси підготовки опікунів та піклувальників.

Суд, заслухавши присутніх, дослідивши письмові докази, приходить до такого висновку

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_9 уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_10 "( коп.а.с.28).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ( копія а.с. 29)

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 09.04.2025 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відомості про батька виключені на підставі рішення суду від 17.08.2022( коп.а.с.30-33).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( копія а.с. 35-40)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( копія а.с. 42-45).

Згідно довідки виданої виконкомом Хмільницької міської ради від 20.05.2025 за адресою: АДРЕСА_1 проживають : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( коп. а.с. 47).

Відповідачі неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. (а.с. 61-64, 74, 77, 113)

Згідно Наказу № 01-06/54 від 27.08.2024 року малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах( коп.а.с.60).

Згідно листів Хмільницького міського центру соціальних служб ОСОБА_1 з 23.08.2024 року не виконує заходів передбачених планом соціального супроводу, не реагує на надані рекомендації та не забезпечує дітей належним доглядом та вихованням, наявна ситуація в сім`ї ОСОБА_1 створює загрозу життю та здоров`ю дітей ( коп.а.62)

Згідно листа КНП"Хмільницька ЦЛ" діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували на стаціонарному лікуванні з 12.12.2024 по 03.01.2025, батько ОСОБА_2 до дітей не з`являвся , мати ОСОБА_1 переіодично з`являлась у педіатричному відділені, але рекомендації лікаря ігнорувала, всі вказівки медперсоналу виконувала бабуся.( коп.а.с.63).

Згідно характеристик на відповідачів, останні зарекомендували себе з посередньої сторони мати схильна до вживання алкоголю (а.с.65,96)

Згідно листа з навчального закладу Голодьківської гімназі Хмільницької міської ради від 15.05.2025 ОСОБА_1 не завжди відвідувала батьківські збори та інші заходи в гімназії, частково виконувала обов`язки стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( коп.а.с. 67,68).

ОСОБА_1 подавала заяви начальнику у службі у справах дітей Хмільницької міської ради щодо зустрічі з дітьми ( коп.а.с.69-73).

Згідно заяви ОСОБА_12 до начальника служби у справах дітей Хмільницької міської ради від 30.05.2025, 14.05.2025 останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (коп.а.с.78-79)

Відповідачі ознайомлені з відповідальністю батьків, а також підставами позбавлення бітьківських прав ( копія а.с. 56-59)

Згідно актів обстеження умов проживання від 04.04.2024,09.05.2024, 08.08.2024, 03.09.2024,, 24.09.2024,17.10.2024, 08.11.2024, 21.11.2024, 04.12.2024,, 18.02.2025, 25.03.2025, 03.03.2025, 14.04.2025,14.05.2025 та 28.05.2025, 11.06.2025 дітям не створено належних умов проживання, діти знаходяться у патронатній сім`ї( коп.а.с.81-95,102, 103-112).

Згідно висновків про стан здоров`я, фізичний та духовний розумовий розвиток дітей від 01.01.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( висновок дефіцитна анемія 1ст), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( висновок дефіцитна анемія 1ст), ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , (здорова)( коп.а.с.97-99).

Згідно висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є доцільним та буде відповідати інтересам дітей ( а.с. 14-22).

ОСОБА_1 на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває (а.с.137-139)

З 25.07.2025 відповідачка ОСОБА_1 працює в ДП "Клінічний санаторій "Хмільник" на посаді мийник посуду їдальні, характеризується позитивно (а.с. 140, 152)

10.10.2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_13 укладено договір оренди будинку, що розташований в АДРЕСА_2 ( коп.а.с.149-150 )

Згідно акту обстеження умов проживання від 22.10.2025 за адресою: АДРЕСА_2 в будинку ОСОБА_1 створено умови для проживання та навання дітей ( коп.а.с.151)

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Частинами першою, другою та четвертою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно із Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В судовому засіданні доведено, що відповідач ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дітей, заперечень щодо позбавлення його батьківських прав не висловлює, протягом розгляду справи свою позицію щодо виконання батьківських обов"язків не змінив, зазначає, що не бажає виконувати батьківських обов"язків щодо своїх дітей, тому наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки - позбавлення батьківських прав.

Щодо відповідачки ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її дітей. є передчасним.

Так, обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме невиконання матір"ю батьківських обов`язків, не знайшли свого беззаперечного доведення, оскільки поведінка відповідачки змінилася в кращу сторону, вона створила належні умови для навчання, виховання та розвитку дітей, влаштувалась на роботу. Крім того, ОСОБА_14 була присутня на всіх судових засіданнях та щоразу категорично заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав відносно своїх дітей. Матеріали справи також не містять інформації, яка б свідчила про необхідність застосування такого крайнього заходу до ОСОБА_14 як позбавлення батьківських прав, тому суд дійшов висновку, що позов органу опіки та піклування про позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про попередження ОСОБА_15 про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітніх дітей: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та покладення на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради контроль за виконанням ОСОБА_15 батьківських обов`язків щодо дітей: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 52 Конституції Украйни, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150, 155, 164-167 СК України, ст.ст.12, 13, 76-82, 89, 178, 206, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав -задоволити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволені позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та покласти на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради контроль за ОСОБА_18 батьківських обов`язків щодо дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 -.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Марина РОБАК