Єдиний унікальний номер 722/1752/25
Номер провадження 2-о/722/78/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м.Сокиряни

Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Суського О.І.,

секретаря Сімак О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Сокирянського районного суду Чернівецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , подану представником заявника адвокатом Радамовським Миколою Миколайовичем, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області, про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника, звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищезазначеною заявою. В обґрунтування заяви, посилався на те, що заявник по справі, ОСОБА_1 разом з сім`єю виїхав до Італії, де вже довгий час проживає та працює. З метою отримання документа на право офіційного працевлаштування, а також виду на постійне місце проживання його та членів його сім`ї, він подав до відповідних служб Італії по місцю свого проживання необхідні документи. Після вчинення наданих ним документів працівниками міграційної служби Італії було встановлено розбіжності в його закордонному паспорті, в якому його прізвище українською мовою « ОСОБА_2 » зазначено вірно і відповідає даним його українського паспорту і свідоцтву про його народження, проте іноземною мовою його прізвище зазначено як « ОСОБА_3 », що стало підставою на відмову у видачі офіційних документів на проживання та працевлаштування.

Зазначає, що заявнику закордонний паспорт видавався міграційною службою Чернівецької області, проте при отриманні його він не звернув увагу на допущену орфографічну описку. З тих підстав, що із-за розбіжностей у його закордонному паспорті заявник не має можливості повернутись в Україну та виправити описку, оскільки згідно законодавства Республіки Італія для отримання виду на постійне місце проживання встановлений відповідний період проживання, який не може бути безпідставно перерваний. В інший законний спосіб підтвердити факт належності йому його закордонного паспорта, виданого на прізвище « ОСОБА_3 », що стало підставою звернення до суду з даною заявою.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку.

Представник заінтересованої особи: Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України,неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю, виходячи з наступного:

Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому Закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Відповідно до положень ст.315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Згідно з абз.2 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судами не встановлюється тотожність особи, а відповідно до роз`яснень викладених в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах; якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження. У цих справах, суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них, а також не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Згідно Узагальнення Верховного Суду України від 01.01.2013 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено що при звернення із заявою про встановлення фактів, необхідно довести, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Вищезазначене узагальнення, а також п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями) передбачають, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, в тому числі, щодо: тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Верховний Суд у постанові №464/6696/20 від 08.12.2020 року, вказує, що виключається можливість розгляду у судовому порядку заяви про встановлення факту тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по різному записаних у документа, зокрема, факт, що особа, щодо якої у документах містяться розбіжності, є однією і тією ж особою.

Як встановлено судом, прізвище заявника згідно копії його паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданим 02.02.2007 року Сокирянським РВ УМВС України в Черніецькій області та копією картки платника податків, зазначено як « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 26.01.1991 року відділом ЗАГС Сокирянського районного виконавчого комітету Чернівецької області за актовим записом №6, також вбачається, що прізвище заявника « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 10.06.2011 року прізвище заявника також зазначено, як « ОСОБА_2 ».

Як вбачається з копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 виданого 22.01.2024 року, орган, що видав 7321, прізвище - « ОСОБА_4 / ОСОБА_3 », ім`я « ОСОБА_5 », дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із заявлених вимог, представник заявника звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просить встановити, факт, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) та «KOLIESNIKOV «, є однією і тією ж особою, що суперечить вимогам ст.315 ЦПК України.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, згідно положення ч.3 ст.315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлена вимога про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа, не підлягає розгляду в порядку окремого судового провадження, а отже , враховуючи що провадження у даній справі відкрито, провадження підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 255, 258- 261, 293-294, 315, 318, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , подану представником заявника адвокатом Радамовським Миколою Миколайовичем, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області, про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: