ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9219/25 Справа № 184/2570/24 Суддя у 1-й інстанції - Коваленко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів: Єлізаренко І.А., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року

у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Союз Дніпро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року Кредитна спілка «Союз Дніпро» (далі - КС «Союз Дніпро») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 жовтня 2021 року між КС «Союз Дніпро» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1443/21, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 200 000,00 грн. на строк до 27 серпня 2022 року. Однак позичальник не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 13 грудня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 11 561,56 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед позивачем по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом і сум штрафних санкцій, 28 жовтня 2021 року між КС «Союз Дніпро», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 1443/21, відповідно до умов якого поручителі прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням ОСОБА_1 , визначених договором споживчого кредиту.

Крім того, 28 жовтня 2021 року між КС «Союз Дніпро», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1443/21-1.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів на його користь заборгованість за договором споживчого кредиту № 1443/21 від 28 жовтня 2021 року в розмірі 11 561,56 грн., що складається з тіла кредиту.

Рішенням Покровського міського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КС «Союз Дніпро» заборгованість за договором споживчого кредиту № 1443/21 від 28 жовтня 2021 року в розмірі 11 561,56 грн., що складається з тіла кредиту.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

У поданій 04 серпня 2025 року безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 500,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що наданий позивачем розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом наявності боргу та його розміру. Вказувала, що позивачем нараховано пеню (неустойку) під виглядом заборгованості за тілом кредиту під час дії карантину та заборони на її нарахування.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, через те, що обставини якими відповідач обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді, а також оголошенням на веб-порталі Судової влади України.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 жовтня 2021 року між КС «Союз Дніпро» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1443/21, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 200 000,00 грн. на строк до 27 серпня 2022 року.

Кредит був отриманий ОСОБА_1 28 жовтня 2021 року частинами, що підтверджується платіжною інструкцією № 959 від 28 жовтня 2021року на суму 179 000,00 грн. та видатковим касовим ордером № 2400 від 28 жовтня 2021 року на суму 21 000,00 грн.

Однак позичальник не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 13 грудня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 11 561,56 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед позивачем по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом і сум штрафних санкцій, 28 жовтня 2021 року між КС «Союз Дніпро», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 1443/21, відповідно до умов якого поручителі прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням ОСОБА_1 , визначених договором споживчого кредиту.

Крім того, 28 жовтня 2021 року між КС «Союз Дніпро», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1443/21-1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок про те, що є підтвердженими обставини щодо отриманих позичальником кредитних коштів в розмірі згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, які відповідачем не повернуті, а тому наявні підстави для захисту прав кредитора зі стягненням основної суми боргу.

Однак, колегія суддів у повній мірі не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи позов КС «Союз Дніпро» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про надання позивачем належних та допустимих доказів укладення з відповідачкою ОСОБА_1 кредитного договору, враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону.

Водночас, стягуючи солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 561,56 грн., суд першої інстанції не врахував наступне.

Встановлено, що згідно умов кредитного договору № 1443/21 від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 200 000,00 грн., строком на 10 місяців, а саме до 27 серпня 2022 року.

Процентна ставка становить 90 % річних (7,5% щомісяця = 90 % / 12 місяців).

Відповідно до пункту 6.2 кредитного договору та паспорту споживача загальні витрати за кредитом складають 82 500,00 грн., загальна вартість кредиту складає 282 500,00 грн., яку споживач повинна була повернуті у строк до 27 серпня 2022 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, останній платіж відповідачкою ОСОБА_1 був здійснений 13 вересня 2022 року в сумі 15 000,00 грн. Всього за кредитним договором станом на 13 вересня 2022 року нею був повернутий кредит разом з нарахованими процентами в розмірі 281 000,00 грн.

Отже, відповідно до розрахунку заборгованість за кредитним договором повинна складати 1 500,00 грн.

Позивач зазначав, що не застосовував для здійснення розрахунку штрафні санкції , які включив до умов кредитного договору, який був укладений в період дії карантину встановленого захворюванням на короновірус.

Разом з тим, в розрахунок здійсненої заборгованості в графі розрахунку «Заплановані платежі» включив розмір процентів в сумі 92 561,56 грн., замість запланованих та передбачених договором 82 500,00 грн., тобто на 10 061,56 грн. більше.

В розрахунку заборгованості графа «Заплановані платежі» не відповідає графіку внесення платежів, передбаченого пунктом 6.4 кредитного договору, відповідно до якого відповідачка повинна була вносити платежі тільки 10 разів в період з 20 до 30 числа кожного місяця протягом 10 передбачених договором місяців кредитування. В графі розрахунку заборгованості «Заплановані платежі» позивач включив дати, в які відповідачка не повинна була сплачувати черговий платіж, але здійснювала оплату, і позивач відповідно здійснював нарахування відсотків.

Таким чином, позивач в розрахунку заборгованості «Заплановані платежі» зазначив вірно тільки розмір тіла кредиту, що підлягає поверненню, в розмірі 200 000,00 грн., а розмір процентів, які підлягали поверненню, в графі заплановані платежі замість запланованих 82 500,00 грн. зазначив інші не заплановані, а нараховані ним в розмірі 92 561,56 грн.

Позивач в графі розрахунку заборгованості, в його підсумках «Фактично сплачені платежі» зазначив суму , яка була повернута відповідачкою, в розмірі 281 000,00 грн., розмір нарахованих ним процентів за користування кредитом як сплачених в сумі 92 561,56 грн., замість 82 500,00 грн. передбачених кредитним договором. Внаслідок чого грошові кошти в розмірі 10 061,56 грн., які відповідачка сплачувала на погашення тіла кредиту, позивач спрямовував на погашення протиправно збільшеного ним розміру процентів.

Внаслідок чого, виходячи з здійсненого позивачем розрахунку заборгованості у його підсумках, за основним зобов`язанням - за тілом кредиту, утворилася заборгованість в розмірі 11 561,56 грн., виходячи з наступного розрахунку: 281 000,00 грн. - 92 561,56 грн.(проценти) = 188 458,44 грн. (основне зобов`язання за тілом кредиту). Тобто, була штучно створена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11 561,56 грн. (200 000,00 грн. - 188 438,44 грн.).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку КС «Союз Дніпро» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому колегія суддів вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Виходячи з викладеного, встановивши отримання відповідачем тіла кредиту в сумі 1 500,00 грн.; що підтверджується розрахунком заборгованості та не спростовано відповідачами, - колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 1 500,00 грн.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КС «Союз Дніпро» заборгованості за договором споживчого кредиту № 1443/21 від 28 жовтня 2021 року в розмірі 1 500,00 грн., що складається з тіла кредиту. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України).

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною десятою статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Приймаючи до уваги висновок апеляційного суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу позову пропорційно розміру задоволених позовних вимог по 78,57 грн. з кожного відповідача (1 500,00 х 100 / 11 561,56 х 3 028,00 / 100 = 392,85 / 5 = 78,57).

Застосовуючи частину десяту статті 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат, слід стягнути з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 555,03 грн. (3 633,60 - 78,57 = 3 555,03).

Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Кредитної спілки «Союз Дніпро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Кредитної спілки «Союз Дніпро» заборгованість за договором споживчого кредиту № 1443/21 від 28 жовтня 2021 року в розмірі 1 500,00 грн., що складається з тіла кредиту.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Кредитної спілки «Союз Дніпро» судові витрати, що складаються із судового збору по 78,57 грн. з кожного відповідача.

Стягнути з Кредитної спілки «Союз Дніпро» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 3 555,03 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 листопада 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

М.О. Макаров