Справа № 279/5774/25
Провадження № 2/279/2601/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Боборовою В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/5774/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в інтересах якої діє представник - адвокат Крейдін С.О. звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що з 10.10.2019 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.11.2023 року шлюб між ними розірвано. Від спільного проживання вони мають неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.05.2024 року з ОСОБА_2 стягуються на її користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 (чотири) тисячі гривень щомісячно, починаючи з 01.04.2024 року до досягнення дитиною повноліття. 22.03.2024 року, у їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було діагностовано розлад аутистичного спектра, з розладом інтелектуального розвитку та відсутністю функціонального мовлення. Розлад дефіциту уваги з гіперактивністю, варіант з перевантаженням гіперактивності та імпульсивності. Опозиційно-викличний розлад поведінки. Затримка фази сон бадьорість. Вказане захворювання має досить серйозний характер з тяжкими наслідками для здоров`я. Лікування при такому діагнозі потребує значних коштів, вона вкладає дуже багато зусиль для запуску у дитини мовлення, робота в цьому напрямку ведеться з різними спеціалістами, в спеціалізованих закладах. Всі витрати несе лише вона, ОСОБА_1 . Батько дитини, відповідач у справі не бере жодної участі у вихованні дитини, окрім сплат аліментів, яких частково вистачає лише на харчування дитини. Окрім вищезазначеного захворювання, у ОСОБА_3 діагностовано двостороннє комбіновано плоскостопість третього ступеня. Призначено носіння спеціалізованого взуття, устілок з супінатором. Так, з метою інтелектуального розвитку, запуску та розвитку мовлення, а також попередження розвитку плоскостопості, вона змушена була за власний кошт придбати спеціалізоване взуття з устілками, за ціною 7057,9 грн. Також вона регулярно, та систематично з сином відвідує спеціалізовані заклади з розвитку мовлення, де заняття є платними, а саме: відвідує студію розвитку«Дракоша», за адресою АДРЕСА_1 . ФОП ОСОБА_4 . За весь період, починачючи з діагностування хвороб, вона понесла витрати на заняття з дитиною на загальну суму 22250 грн. Крім того, лікування вказаних хвороб потребують постійного відвідування зайнять, та придбання спеціалізованого взуття кожен сезон, а саме 4 рази на рік. А тому, просить стягнути з відповідача на її користь 18699,00 грн. додаткових витра на розвиток та лікування дитини, стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування та розвиток дитини в розмірі 3750,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача 8000,00 грн. понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити, так як з часу діагностування хвороби у дитини (22.03.2024), з урахуванням викликів, з якими зіштовхнулися батьки, між ними, позивачем та відповідачем, було досягнуто домовленості про те, що батько дитини ОСОБА_2 з метою забезпечення та створення належних умов для проживання та розвитку дитини, сина ОСОБА_5 та колишньої дружини ОСОБА_6 , бере на себе обов`язок в повному обсязі сплачувати не малі витрати за послуги спожитого газу, розподілу газу, електроенергію, вивіз сміття, водопостачання та інше, хоча сам у будинку АДРЕСА_2 не проживає з 23.03.2023 року. А колишня дружина ОСОБА_6 , позивач, в свою чергу буде покривати додаткові витрати в разі їх наявності на лікування, обстеження, навчання та інші додаткові витрати, викликані діагностованою у сина хворобою. Виконуючиу належний спосіб взяте на себе зобов`язання, ОСОБА_2 в період часу з березня місяця 2023 року по липень 2025 року було витрачено особистих коштів за послуги електроенергії, споживання газу, розподілу газу, водопостачання та вивозу сміття 65298,02 грн. Зокрема, за послуги електроенергії 11402,12 грн., розподілу газу 7553,76 грн., спожитий газ 28428 грн., водопостачання 15534,14 грн., вивіз сміття 2380 грн. Крім того, будучи відповідальним батьком, який бажає приймати участь у вихованні та утриманні свого сина, ним щомісяця сплачуються аліменти в розмірі 4000 грн., починаючи з 01.04.2024 року по даний час. Станом на 29.09.2025 року, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Також, з метою фінансової підтримки колишньої дружини та дитини, він упродовж березня-травня місяців 2024 року перерахував на рахунок позивача гроші в сумі 5400 грн. Крім того, батько дитини внаслідок дії воєнного стану та наслідками пов`язаними з ним, на сьогоднішній день не має доходу про, що свідчить довідка з фіскальної служби, яка додається до відзиву. Для того, щоб покривати витрати на оплату комунальних послуг та не мати заборгованості, у т.ч. по сплаті аліментів на дитину, ОСОБА_2 фінансово допомагає його тітка, рідна сестра матері, ОСОБА_7 . Так, остання, за період час з лютого місяця 2024 по сьогоднішній день, перерахувала ОСОБА_2 гроші як фінансову допомогу в розмірі 86522,72 грн., що підтверджується платіжними інструкціями, копії яких додаються до відзиву. ОСОБА_2 хоча і не визнає належності та допустимості квитанцій про оплату послуг ФОП ОСОБА_4 (студія розвитку « ОСОБА_8 »), перерахував на рахунок позивача ОСОБА_1 гроші в сумі 18699 грн., що виключає спір про право в частині стягнення понесених позивачем додаткових витрат на розвиток та лікування ОСОБА_3 . Разом з тим, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на розвиток та лікування дитини ОСОБА_3 у розмірі 3750 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття з урахування наданих квитанцій про оплату послуг ФОП ОСОБА_4 (студія розвитку « ОСОБА_8 ») не підлягають до задоволення. Так, з п.3 Консультативного висновку спеціалістів № К-126/2024-01 (що доданий до позову позивачем) вбачається, що ОСОБА_3 рекомендоване інклюзивне навчання в загальноосвітньому дошкільному навчальному закладі з асистентом вихователя згідно КМУ від 15.09.2021р. 957 «Про затвердження Порядку організації інклюзивного навчання», листа Міністерства освіти і науки, молоді та спорту №1/9-675 від 25.09.2012 року «Щодо посадових обов`язків асистента вчителя» (посаду асистента передбачено типовими штатними нормативами загальноосвітніх навчальних закладів, затвердженими наказом Міністерства освіти і науки від 06.12.2010р. № 1205), з додатковими заняттями відповідно до особливих освітніх потреб дитини. Рівень підтримки 4. Втім, до позовної заяви позивачем, всупереч рекомендації вищевказаного висновку, були долучені фіскальні чеки про оплату послуг за розвиваючі заняття для дітей дошкільного віку (освіта, не обумовлена будь-якими рівнями) ФОП ОСОБА_4 (студія розвитку ОСОБА_8 ). За КВЕД ФОП ОСОБА_4 має основний вид діяльності 85.59 «Інші види освіти, н.в.і.у.» (розділ Класифікатора видів економічної діяльності, який охоплює освітні послуги, що не належать до жодного іншого рівня чи категорії освіти, зокрема, освітні послуги, що надаються навчальними центрами, курси для підвищення кваліфікації, навчання комп`ютерній грамоті, мовам, релігійне навчання, тренінги з особистісного розвитку та інші спеціалізовані майстер-класи), який не можна прирівняти до навчання в загальноосвітньому дошкільному навчальному закладі з асистентом вихователя, про що зазначено в рекомендаціях спеціалістів та Постанові КМУ від 15.09.2021р. №957 «Про затвердження Порядку організації інклюзивного навчання». А тому вважає, що розмір додаткових витрат на розвиваючі заняття в студії розвитку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ФОП ОСОБА_4 ) сплачені позивачем в розмірі 22250 грн., які в свою чергу не були узгоджені з батьком дитини, не можна віднести до додаткових витрат на розвиток та лікування дитини. Разом з тим, позивачем в описовій частині позовної заяви не зазначено (прихована інформація) що малолітній ОСОБА_3 визнаний інвалідом та можливо отримує допомогу по дитячій інвалідності до 18 років. В разі підтвердження факту отримання допомоги від держави, розміру щомісячної суми, фінансове навантаження на батьків щодо понесення додаткових витрат на утримання дитини буде значно меншим, аніж зазначає у своєму позові позивач. Цей факт має значення для об`єктивного вирішення справи і повинен бути врахований судом. А тому, аналізуючи відносини, що склалися між батьками дитини, їхню безпосередню участь у вихованні сина, матеріальне та сімейне становище відповідача, зазначені вище інтереси й обставини, що мають істотне значення для справи, враховуючи приведені вимоги чинного законодавств України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідачем за надання правничої допомоги адвокату Чумарному А.І. було сплачено гонорар в розмірі 10598 грн. (десять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн., що просить відшкодувати за рахунок позивача у разі відмови у задоволенні позову або ж частковому його задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 10.10.2019 позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.11.2025 було розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.05.2025 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області винесено рішення у цивільній справі №279/2150/24, про стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 (чотири) тисячі гривень щомісячно, починаючи з 01.04.2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції проправа дитини від 20листопада 1989 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно зі статтею 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливиму рахуванням інтересів дитини непрацездатних членів сім`ї.

Саттею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчанняі розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того,чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

До особливих обставин, викладених у статті 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з хронічною хворобою дитини, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Верховний Суду постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 зазначив, що відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Так, позивачкою надано консультативний висновок спеціалістів №К-126/2024-01, згідно якого спільному сину сторін по справі ОСОБА_3 встановлено діагноз: розлад аутистичного спектра з розладом інтелектуального розвитку та відсутністю функціонального мовлення. Розлад дефіциту уваги з гіперактивністюб, варіант з переважанням гіперативності та імпульсивності. Опозиційно-викличний розлад поведінки. Затримка фази сон-бадьорость.

Згідно висновку за результатами плантографічного дослідження дитині поставлено діагноз: двостороннє комбіноване плоскостопість третього ступеня.

Позивачка відповідно понесла витрати на придбання спеціалізованого взуття з устілками в сумі 7057,90 грн. (а.с.30).

За надання медичної допомоги (лабораторні дослідження) позивачкою були понесені витрати в розмірі 8090 гривень (а.с 20,21,22,23).

Крім того, позивачка систематично з сином відвідує спеціалізовані заклади з розвитку мовлення в студії розвитку "Дракоша" та понесла витрати на заняття з дитиною на загальну суму 22250 грн.

Відтак, доказами, наданими позивачем до позовної заяви підтверджено загальний розмір здійснених нею додаткових витрат на дитину у сумі 37398 грн.

Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину, а саме: 3750 щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Зазначена сума обґрунтована тим, що потрібні витрати з розвитку мовлення, які становлять 5000 грн. та на витрати спеціалізованого взуття 2500 грн, тобто загальна сума витрат становить 7500 грн. щомісячно.

Як зазначає позивач у пред`явленому позові, вона просить стягнути з відповідача половину вартості понесених нею витрат.

Відповідно до правової позиції, висловленої в ухвалі Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2009 року № 6-20478св09, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

В зв`язку з чим, суд вважає, що вищевказані додаткові витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Відмінність аліментів від додаткових витрат полягає у тому, що аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: сплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін., а додаткові витрати покривають специфічні потреби, що виникають у зв`язку з особливими обставинами, наприклад, лікування, навчання, оздоровлення тощо.

У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 КЦС ВС зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Довідками медичних закладів та іншими вищезазначеними документами підтверджено відповідний стан здоров`я дитини ОСОБА_3 та необхідність додаткових витрат на лікування та реабілітацію.

Враховуючи ту обставину, що відповідачем ОСОБА_2 було перераховано позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 18699 грн., про що свідчить надана відповідачем копія квитанції від 25.09.2025, в цій частині вимог слід відмовити.

Однак, виходячи з поставленого діагнозу малолітній дитині сторін захворювання є триваючим, розмір додаткових витрат на дитину обґрунтовувається відповідними належними та допустимими документами, кошти на додаткові витрати не носять періодичного або одноразового характеру, розрахунок майбутніх передбачуваних витрат підтверджено позивачем, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача ОСОБА_2 додаткові витрати на розвиток та лікування дитини, з урахуванням вимог ст.182 СК України в сумі 2500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, що становить 50% зазначених позивачем витрат. При цьому позиваченм не надано суду доказів, що витрати на спеціалізоване взуття становлять 2500 грн щомісяця, а тому в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, а саме: в сумі 500 грн щомісячно.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Додаткові витрати на дитину не прирівнюються до аліментів, а тому вони не підлягають негайному виконанню у межах місячного платежу в порядку ст. 430 ЦПК України.

Щодо витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положення ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17.

Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Судом встановлено, що 15.05.2023 між адвокатом Крейдіним С.О. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання адвокатських послуг (а.с.10-11) та квитанцію до прибуткового касового ордеру №18/09-1 від 18.09.2025, з якої вбачається, що прийнято від ОСОБА_1 суму 8000 гривень.

Крім того, судом встановлено, що 15.05.2023 між адвокатом Чумарним А.І. та ОСОБА_2 було укладено договір про надання адвокатських послуг та надано попередній орієнтовний розрахунок, детальний опис, з якої вбачається, що вартість послуг адвоката складає 10598 грн.

Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених сторонами, обсяг наданих адвокатами послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, стягнення витрат з оплати правничої допомоги відповідно до задоволених вимог, суд вважає за необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. та на користь ОСОБА_2 стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI.

Згідно положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, беручи до уваги те, що позивач звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволені частково, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 141, 185 Сімейного Кодексу України (в редакції від 17.05.2017, що набрала чинності з 08.07.2017), п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 у №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, ч. 6 ст. 82, ст.ст. 89, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265, ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , додаткові витрати утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 1211 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації/проживання/знаходження: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адеса місця проживання/знаходження: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Леся НЕДАШКІВСЬКА

копія згідно з оригіналом