Номер провадження: 22-ц/813/3062/25
Справа № 522/5398/21
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

28.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, Кредитна спілка «Кредитінвест», особа, яка не брала участь у справі та звернулась з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Федчишеної Т.Ю. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, Кредитної спілки «Кредитінвест» про витребування майна, відновлення державної реєстрації права власності, скасування записів про державну реєстрацію права власності,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської про витребування майна із чужого незаконного володіння, відновлення державної реєстрації права власності, скасування записів про державну реєстрацію права власності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2006 року набула у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який в подальшому на підставі договору іпотеки від 10 квітня 2009 року, укладеного з Кредитною спілкою «Кредитінвест», передала в іпотеку на забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором від 11 квітня 2008 року.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2016 року задоволено частково позовні вимоги КС «Кредитінвест» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором від 11 квітня 2008 року у загальному розмірі 9 624 785,68 грн, укладеним між КС «Кредитінвест» та ОСОБА_4 , звернуто стягнення на предмет іпотеки, зокрема, належний позивачу житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 3 303 300 грн. Указаним рішенням визначено порядок його виконання та зазначено, що воно є підставою для реєстрації за Кредитною спілкою «Кредитінвест» права власності на нього.

На підставі договорів купівлі-продажу від 30 травня 2017 року КС «Кредитінвест» відчужила на користь відповідача ОСОБА_2 вказаний житловий будинок.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2018 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог КС «Кредитінвест» та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог КС «Кредитінвест».

Посилаючись на те, що нерухоме майно вибуло з володіння позивача поза її волею на підставі судового рішення, яке згодом було скасовано, на підставі ст. 388 ЦК України ОСОБА_1 просила витребувати у ОСОБА_2 на свою користь житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 3-6).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 , від імені якої діяв представник - адвокат Попелюк В.П., просила у задоволенні позову відмовити, зазначила, що право власності на спірне майно у КС «Кредитінвест» виникло на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2016 у справі № 522/16614/15-ц, що набрало законної сили 22.02.2017, при цьому договори купівлі-продажу були укладені 30.05.2017, а постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано заочне рішення від 29.12.2016, прийнята 13.12.2018, а тому вважає, що на момент укладення договорів купівлі-продажу, на підставі яких вона набула у власність спірний будинок, КС «Кредитінвест» мала право на розпорядження указаним майном відповідно до ст. 316 ЦК України. З метою виконання судового рішення був виданий виконавчий лист № 523/4508/17 від 18.05.2017 та здійснено продаж майна в силу частини 8 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», а кошти при продажу майна боржника були внесені покупцем за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби. Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 30.03.2021 у справі № 522/5768/19 у задоволенні позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу № 1382 від 30.05.2017 та № 1385 від 30.05.2017, укладених між Кредитною спілкою «Кредитінвест» та ОСОБА_2 , відмовлено. Тому вважає, що вона є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, яке на момент укладення договорів купівлі-продажу від 30 травня 2017 року не могла знати, що згодом судове рішення, на підставі якого КС «Кредитінвест» набула права власності на предмет іпотеки, буде скасовано (т. 1, а.с. 195-213).

У відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 посилалася на необґрунтованість доводів відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності та заперечувала проти статусу ОСОБА_2 як добросовісного набувача спірного майна (т. 1, а.с. 214-220).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2022 року як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору до участі у справі за вказаним позовом залучено Кредитну спілку «Кредитінвест» (т. 1, а.с. 224-225).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, Кредитної спілки «Кредитінвест», про витребування майна, відновлення державної реєстрації права власності, скасування записів про державну реєстрацію права власності відмовлено (т. 2, а.с. 102-114).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Бойко А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити (т. 2, а.с. 131-135).

Постановою Одеського апеляційного суду (у складі колегії суддів: головуючого - Таварткіладзе О.М., суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.) від 25 квітня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бойко Анастасії Вадимівни залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року залишено без змін (т. 2, а.с. 240-241).

21 листопада 2024 року ОСОБА_3 , який не брав участі у розгляді справи, але вважає, що суд вирішив питання про його права та інтереси, звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про витребування майна, відновлення державної реєстрації права власності, скасування записів про державну реєстрацію права власності, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності, оскільки не врахував змін у законодавстві, пов`язаних із введенням в Україні карантину.

Як на порушення оскаржуваним рішенням своїх прав та законних інтересів посилається на те, що він на підставі Договору № 1 від 01.11.2016, укладеному між ОСОБА_1 як наймодавцем та заявником як наймачем, є орендарем спірного будинку та такий перебуває у користуванні заявника згідно акту приймання-передачі житлового приміщення від 01.11.2016 (т. 3, а.с. 1-9).

Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що скаржник ОСОБА_3 є сторонньою особою, чиї права, свободи, інтереси та обов`язки жодним чином не вирішуються, не підіймаються та не згадуються у справі № 522/5398/21 (т. 3, а.с. 29-42).

У судовому засіданні 28.10.2025 представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Інші учасники, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися. Зокрема, скаржник ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, оскільки їх представники - Дмітрієв Р.Б. (представник ОСОБА_3 ) та ОСОБА_7 (представник ОСОБА_2 ) отримали судові повістки на 28.10.2025 в електронних кабінетах підсистеми «Електронний суд» 08.09.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (т. 3, а.с. 68, 69). Позивач ОСОБА_1 повідомлена про дату, час і місце розгляду справи у відповідності до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, оскільки судова повістка, що направлялася позивачу за адресою: АДРЕСА_2 , повернулася до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 3, а.с. 71-72зв.).

Представник заявника ОСОБА_3 - адвокат Петрова А.М. 27 жовтня 2025 року подала до апеляційного суду заяву про вступ у справу як представника, в якій повідомила, що договір про надання правової допомоги між заявником та АО «Грищенко та партнери» укладено лише 27.10.2025, тобто лише за день до судового засідання, тому представник об`єктивно не має можливості ознайомитися і підготуватися до засідання за такий короткий проміжок часу, тому просила відкласти розгляд справи.

Розглядаючи клопотання вказаного представника заявника - адвоката Петрової А.М. від 27.10.2025 про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Вказаний представник діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 27.10.2025, укладеного із ОСОБА_3 .

Крім того, заявник має ще одного представника - адвоката Дмітрієва Р.Б., який брав участь у справі, зокрема, і на стадії апеляційного перегляду рішення, подавав 05.08.2025 заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

Справа перебуває в провадженні Одеського апеляційного суду з 27 грудня 2024 року, передбачений частиною першою статті 371 ЦПК України строк розгляду справи апеляційної скарги сплинув у лютому 2025 року, у той час коли правом на справедливий судовий розгляд у відповідності до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, складовою якого є розумність строків розгляду справи, наділені всі учасники справи, у тому разі і сторони по справі.

Участь заявника ОСОБА_3 та його представників в суді апеляційної інстанції не визнавалася судом обов`язковою. Свої міркування щодо позовних вимог та законності рішення суду першої інстанції заявником висловлено у першій заяві по суті справи - в апеляційній скарзі.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Заявник не навів у своїй заяві обставин, які б перешкоджали розгляду справу за його відсутності, а також не мотивував необхідність його безпосередньої явки до суду, як і не надав доказів у підтвердження викладених ним у заяві про відкладення розгляду справи обставин.

Крім того, заявник ОСОБА_3 належним чином повідомлений в особі свого повноважного представника Дмітрієва Р.Б. , який є користувачем Електронного Суду, про дату, час та місце розгляду справи ще 08.09.2025 року, по що свідчить довідка про доставку електронного документу (08.09.2025 1:30:32) (т. 3 а.с. 68), а також особисто сам ОСОБА_10 отримав судову повістку-повідомлення, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 11.09.2025 (т. 3 а.с. 70). Натомість, лише 27.10.2025 заявник уклав договір про надання правової допомоги з іншим представником, що вочевидь не відповідає засадам добросовісності здійснення учасниками цивільного процесу своїх процесуальних прав та обов`язків, а заявник, як ініціатор судового провадження в суді апеляційної інстанції, має демонструвати готовність на всіх етапах такого брати участь у судових процедурах.

Отже, у задоволенні заяви його представника - адвоката Петрової А.М. слід відмовити, і наведене не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (стаття 18 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Конструкція статті 352 ЦПК України у системному тлумаченні з частиною першою статті 17 ЦПК України, з врахуванням принципу верховенства права, складовою якого є доступ до суду, дає підстави дійти висновку, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційний перегляд справи виключно у випадку, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначено, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства особа, яка не брала участі у справі, може подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про її права, свободи або про її обов`язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цієї особи.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19) зазначено, що питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.

У постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 2-4392/09,постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 638/21181/15-ц, постанові від 11 вересня 2019року у справі № 705/2-1281/2010 Верховний Суд дійшов висновку, що особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1715/2798/12 також зазначається, що в залежності від того, чи вирішувалось судовим рішенням питання про права та обов`язки особи, яка його оскаржує, визначається право на оскарження такого рішення. Судове рішення, що оскаржується особою, яка не залучалась до розгляду справи, повинно безпосередньо впливати на обсяг прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 62/12 та від 16 січня 2020 року у справі № 925/1600/16, а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13 (провадження № 61-41547сво18).

Виходячи зі змісту даної процесуальної норми та обставин справи, скаржник, а саме ОСОБА_3 , на момент ухвалення рішення судом першої інстанції не мав статусу учасника справи, та відповідно до закону лише наділений правом подати апеляційну скаргу, в разі, якщо оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про його права і обов`язки та законні інтереси.

За обставинами даної справи, позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:

1) витребувати у ОСОБА_2 на свою користь житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного житлового будинку з каміння під л. «А», загальною житловою площею 97,5 кв.м, загальною площею 315 кв.м, № 1-3 - огорожа;

2) відновити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного житлового будинку з каміння під л. «А», загальною житловою площею 97,5 кв.м, загальною площею 315 кв.м, № 1-3 - огорожа, на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2006 року;

3) скасувати запис № 20677069 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який внесений на підставі договору купівлі-продажу № 1382 від 30.05.2017;

4) скасувати запис № 20677195 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який внесений на підставі договору купівлі-продажу № 1385 від 30.05.2017 (т. 1, а.с. 6).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вищевказане спірне майно вибуло із власності позивача поза її волею, а відповідач не є добросовісним набувачем такого майна, з огляду на що з посиланням на положення ст. 387 ЦК України позивач просила витребувати спірний житловий будинок на свою користь.

Отже, спірні відносини виникли між сторонами з приводу витребування майна із чужого незаконного володіння.

Як вже зазначалося вище, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що до участі у справі його залучено не було, однак оскаржуваним рішенням вирішено його права, свободи та інтереси, оскільки він згідно з договором оренди від 01.11.2016 є користувачем вказаного житлового будинку і про існування справи № 522/5398/21 він дізнався у вересні 2024 року, коли отримав копію позовної заяви ОСОБА_2 про стягнення з нього та ОСОБА_1 упущеної вигоди у сумі 1453452 грн, у зв`язку із безпідставним користуванням житловим будинком, витребування якого є предметом спору у даній справі.

Юридичне визначення договору оренди (найму) міститься в ст. 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), де вказано, що за таким договором наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтею 810 ЦК України договір оренди (найму) житла передбачає передання власником (наймодавцем) житла другій стороні (наймачеві) для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно до ст. 811 ЦК України форма договору найму житла передбачає укладення його в простій письмовій формі.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 25 вересня 2019 року в справі № 461/6163/16-ц правила ст. 793 ЦК України щодо нотаріального посвідчення договору стосуються договору найму (оренди) будівлі або капітальної споруди.

Строк дії оренди (найму) житла визначається, відповідно до ст. 821 ЦК України, періодом, встановленим угодою між орендодавцем і орендарем.

Системний аналіз наведеного законодавства, норм Закону України «Про іпотеку» в розрізі спірних відносин свідчить про те, що орендар житла, що перебуває в іпотеці, яким вважає себе ОСОБА_3 , не може самостійно оскаржити звернення стягнення, адже це право належить боржнику-іпотекодавцю. Орендар має право захищати свої права, які можуть бути порушені внаслідок звернення стягнення, звертаючись із позовами до суду, якщо є підстави вважати дії іпотекодержателя незаконними, або для захисту свого права проживання в орендованому житлі, особливо якщо житло передано в іпотеку під час дії договору оренди.

Разом з тим, слушними є доводи відзиву відповідачки ОСОБА_2 на апеляційну скаргу про те, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 522/7614/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору найму житлового приміщення від 11.10.2016 року (тобто договору, на який посилається скаржник в апеляційній скарзі) дійсним, за результатами розгляду якої рішенням від 19.12.2023 у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. У даному рішенні, відмовляючи у задоволенні позову, суд зазначив, позивачем не надано жодних доказів того, що відповідачка має право розпоряджатися майном, включаючи право надавати його в оренду, а також встановлено, що власником нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , яка набула право власності на даний об`єкт нерухомого майна 30 травня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу № 1385, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М.

За інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2023, справа № 522/7614/23, ніким не оскаржувалося, а отже є чинним.

За таких обставин, встановивши, що ОСОБА_3 не брав участі у розгляді справи, а також те, що надані скаржником докази (а саме копія договору найму житлового приміщення від 11.10.2016 року) на підтвердження того, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року вирішено його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, спростовуються рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2023, справа № 522/7614/23, яким йому відмовлено у визнанні дійсним договору найму житлового приміщення від 11.10.2016 року, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав вважати права заявника порушеними при вирішенні питання про витребування майна із чужого незаконного володіння, що є першочерговим під час можливості перегляду судового рішення за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тому колегія суддів, визначаючись із характером спірних правовідносин, суб`єктним складом у справі, заявленими ОСОБА_3 вимогами в апеляційній скарзі, та встановивши, що рішенням суду першої інстанції не вирішувалося питання про його права, свободи, інтереси чи обов`язки доходить висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, Кредитної спілки «Кредитінвест» про витребування майна, відновлення державної реєстрації права власності, скасування записів про державну реєстрацію права власності.

Керуючись ст. 362, 381 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, Кредитної спілки «Кредитінвест» про витребування майна, відновлення державної реєстрації права власності, скасування записів про державну реєстрацію права власності закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складення повного тексту ухвали - 31 жовтня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький