Справа № 450/769/25 Провадження № 2/450/1152/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І

секретаря судового засідання Дикої О. Ю.

представника позивача Підбірного М. Я.

представника відповідачів

ОСОБА_1 та Телюк М. Р. Задорожного І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Підбірний Микола Ярославович до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Підбірний Микола Ярославович до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, в якому представник позивачки звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсним та скасувати рішення III-ої сесії II-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року, на підставі якого видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 19501 на ім?я ОСОБА_4 про надання у власність земельної ділянки площею 0,1499 га за адресою: АДРЕСА_1 , в частині 2/5 частки землі, що належала іншому співвласнику будинку АДРЕСА_1 ; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 19501, що виданий на підставі рішення III-ої сесії II-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року на ім?я ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1499 га та скасувати його державну реєстрацію; судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 є власником 4/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по АДРЕСА_1 . Вказане право набуто позивачем у 2017 році в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який в свою чергу набув право власності на вказану частку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №287/90, виданого 30.08.1990 року на 2/5 частки будинку, що належала його батьку ОСОБА_6 . Первинно право на вказану 2/5 частки будинку було набуто ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 17.10.1964 року, згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_6 належну ідеальну половину житлового будинку. Відповідно до висновку на оформлення права власності №28 від 3.10.1987 року та витягів із рішення виконкому Пустомитівської районної ради №520 від 20.11.1987 року було оформлено право власності ОСОБА_4 на 3/5, а ОСОБА_6 - 2/5 частки будинку АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_6 на 2/5 частки будинку АДРЕСА_1 підтверджується також Реєстраційним посвідченням №81 від 27.04.1991 року. Розподіл часток ОСОБА_4 (3/5 частки) та ОСОБА_6 (2/5 частки) залишався незмінним протягом усього часу, що підтверджується, зокрема, витягом з Реєстру прав на нерухоме майно від 31.10.2011 року. З інформації, наданої ОКП «БТІ та ОЕ» на адвокатський запит в жовтні 2024 року стало відомо, що 15.11.2011 року ОСОБА_4 подарувала належну їй 3/5 частки будинку АДРЕСА_1 в рівних частках ОСОБА_1 (3/10 частки) та ОСОБА_7 (3/10 частки). Станом на даний час за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстровано на праві спільної часткової власності за наступними особами: ОСОБА_1 , частка власності: 3/10; ОСОБА_3 , частка власності: 3/10; ОСОБА_2 , частка власності: 4/10. Зазначає, що між сторонами не існувало спору щодо порядку користування житловим будинком АДРЕСА_1 , оскільки позивач (в тому числі попередні власники 2/5 частки: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ) користувались другим поверхом будинку, що обладнано окремим входом, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (в тому числі попередній власник 3/5 частки: ОСОБА_4 ) - першим поверхом будинку. Також між сторонами не існувало спору щодо користування приналежною до будинковолодіння земельною ділянкою орієнтовною пл. 0,15 га, оскільки такий порядок було встановлено ще у 1960-70-х роках первинними власниками будинку: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пропорційно до належних їм часток у будинку АДРЕСА_1 . Згідно довідки Сокільницької сільської ради про склад сім?ї або зареєстрованих осіб та землекористування від 27.10.2014 року №1740, за адресою: АДРЕСА_1 були заресстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ; загальна пл. житла становить 79,60 кв.м.; сім?я користується земельною ділянкою заг.площею 0,0700 га. Однак, влітку 2024 року позивач дізналась від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що єдиним власником земельної ділянки, яка приналежна до будинковолодіння АДРЕСА_1 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку була ОСОБА_4 . Копій документів про право власності на спірну ділянку відповідачі не надали. Також відповідачі повідомили, що їх частки на земельну ділянку зареєстровано, а позивач не має права на частку в земельній ділянці, оскільки єдиним власником землі була ОСОБА_4 , від якої право на землю перейшло до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . З відкритої публічної інформації із землеустрою позивачці стало відомо, що за будинковолодінням АДРЕСА_1 зареєстрована земельна ділянка пл. 0,1499 га кадастровий номер :01:003:0957, однак документи на землю в неї були відсутні та не надавались відповідачами. У зв?язку із відсутністю документів на вказану земельну ділянку та метою захисту своїх прав та інтересів, як співвласника житлового будинку АДРЕСА_1 з питань володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, позивач звернулась за правовою допомогою до адвоката. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка пл. 0,1499 га кадастровий номер :01:003:0957 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 236), цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві спільної часткової власності за на заступними особами: ОСОБА_1 , частка власності: 3/10, дата державної реєстрації: 03.07.2018; підстава виникнення права власності: договір дарування, 3/5 часток земельної ділянки, серія та номер: 1454, виданий 15.11.2011, Баллод Г.А., приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області; номер запису про право власності: 27345631, дата реєстрації: 03.07.2018, ОСОБА_9 , частка власності: 3/10, дата державної реєстрації: 03.07.2018; підстава виникнення права власності: договір дарування, 3/5 часток земельної ділянки, серія та номер: 1454, виданий 15.11.2011, Баллод Г.А., приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області; номер запису про право власності: 27345655, дата реєстрації: 03.07.2018. Разом з тим, відомості щодо реєстрації права ОСОБА_2 , як співвласника 4/10 житлового будинку, на відповідну частку 4/10 вказаної земельної ділянки, відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином вказує, що ОСОБА_2 , як власник 4/10 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , в силу закону має право на частку земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий номер :01:003:0957, що знаходиться за адресою: 81130, Львівська область, Львівський район, село Сокільники, відповідно до частки у спільній власності на будинок, однак її право власності на частку вказаної земельної ділянки не зареєстровано з незалежних від неї обставин. 07.01.2025 року адвокат Підбірний М. Я., діючи в інтересах ОСОБА_2 - власниці 4/10 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із запитом про надання інформації щодо земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий номер :01:003:0957, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Із листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 13.01.2025 року вих.№ 29-13-0.2-199/2-25 стало відомо, що земельна ділянка під кадастровим номером :01:003:0957 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 06.06.2018 року на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 , розроблений МК НВП «Рейтинг». Надано копію акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №19501 виданий ОСОБА_4 на підставі рішення III-ої сесії II-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року. Із листа-відповіді Сокільницької сільської ради від 14.01.2025 року вих.№02-32/90-25, наданого на адвокатський запит з питань надання копії рішення щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 , стало відомо, що усі документи Сокільницької сільської ради та її виконавчого комітету за період роботи по 2019 рік включно, передано в архівний відділ Пустомитівської районної державної адміністрації, відповідно до акту приймання-передавання документів юридичної особи на постійне зберігання від 02.11.2020 р. Для отримання копії рішення, рекомендовано звернутися до архівного відділу Львівської районної державної адміністрації, правонаступником архівного відділу Пустомитівської районної державної адміністрації. Із листа-відповіді Львівської районної військової адміністрації від 23.01.2025 року вих.№130-70/0/2-25, наданого на адвокатський запит з питань надання копії рішення Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 , стало відомо, що в архівному відділі у м. Пустомити архівного управління Львівської РДА знаходяться на зберіганні рішення Сокільницької сільської ради за 1994-2019 роки. В книгах сесій та засідань виконкому Сокільницької сільської ради за 1994 рік рішення III сесії ІІ демократичного скликання від 28.09.1994 року про дозвіл на приватизацію земельних ділянок громадянам, зокрема ОСОБА_4 , на підставі якого видано акт на право приватної власності на землю, відсутнє, тому надати копію такого документа неможливо. Вказані обставини можуть свідчити про використання неіснуючого рішення Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року на підставі якого було видано ОСОБА_4 . Акт на право приватної власності на землю серія ЛВ №19501 щодо земельної ділянки пл. 0,1499 га за адресою: АДРЕСА_3 , що ставить під сумнів законність набуття права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на частку вказаної земельної ділянки. З метою перевірки вказаних вище відомостей та з метою ознайомлення із змістом технічної документації з відведення земельної ділянки та рішенням Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року про надання земельної ділянки ОСОБА_4 , 29.01.2025 року адвокат Підбірний М.Я. звернувся із відповідними запитами на адресу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у яких просив, за їх згодою, надати для ознайомлення копію рішення Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року про надання спірної земельної ділянки ОСОБА_4 та технічної документації з відведення ОСОБА_4 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 . Вказані запити було отримано відповідачами ОСОБА_10 та ОСОБА_3 засобами поштового зв?язку, однак відповідь не надана. На думку позивача, оскаржуване рішення Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року про надання спірної земельної ділянки ОСОБА_4 є незаконним та підлягає скасуванню в частині надання в цілому у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, частка якої належала іншому співвласнику будинку, оскільки таке рішення було прийнято із порушенням вимог закону, зокрема з порушеннями вимог ч. 2 ст. 30, ст. 42 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), а можливо не приймалось, оскільки відсутнє в сільській раді та архіві, та порушує право позивача на можливість отримання у власність частки земельної ділянки відповідно до належної їй частки (4/10) у праві на будинок АДРЕСА_1 . Оскільки оскаржуваний державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №19501 на ім?я ОСОБА_4 про право власності на земельну ділянку площею 0,1499 га, виданий на підставі оскаржуваного рішення Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року, вказаний акт також підлягає визнанню недійсним та скасуванню. Отже, співвласники будинку АДРЕСА_1 у належних їм частках спільно набули на підставі ст.30 ЗК України від 18.12.1990 №561-XII право користування земельною ділянкою для обслуговування будинку АДРЕСА_1 , а тому спірна земельна ділянка не могла бути передана у власність лише одному із співвласників в цілому. Посилається на ст. 22 ЗК України від 18.12.1990 №561-ХII (який був чинним на час видання спірного рішення III-ої сесії II-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року та на час видачі Державного акту на право власності серії ЛВ №19501 на ім?я ОСОБА_4 ), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Таким чином, маючи інформацію про співвласників будинку АДРЕСА_1 та розмір їх часток у будинковолодінні, достеменно знаючи, що ОСОБА_4 не є одноособовим власником вказаного будинку та володіє в ньому лише часткою в розмірі 3/5, Сокільницькою сільською радою в порушення вимог ст. 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року №561-ХII, було прийнято оскаржуване рішення від 28.09.1994 року, на підставі якого видано Державний акт серії ЛВ №19501 на право власності ОСОБА_4 на всю земельну ділянку для обслуговування будинку АДРЕСА_1 . Внаслідок прийняття оскаржуваного рішення та акту позивача фактично позбавлено права на отримання у встановленому законом порядку у власність частки спірної земельної ділянки пропорційно до частки в будинку, оскільки рішення щодо передачі у власність спірної земельної ділянки вже прийнято оскаржуваним рішенням сільської ради. На думку позивача, ухваленням судом рішення у даному спорі про визнання недійсним та скасування рішення III-ої сесії II-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року та виданого на його підставі державного акту серії ЛВ №19501 на право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1499 га, буде захищено право власності позивача на 4/10 частину земельної ділянки, на яку вона має право у зв?язку з правом власності на 4/10 частки будинку та яка знаходиться під будинком. У зв`язку із вищенаведеним, просить позов задоволити.

24.02.2025 року відкрито провадження у справі.

19.05.2025 року на адресу суду представником відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_9 адвокатом Задорожним І. Б. подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у позові повністю. З наведеними позивачем, у позовній заяві, обставинами та правовими підставами позову ОСОБА_1 та ОСОБА_9 не погоджуються, позовні вимоги не визнають в повному обсязі з наступних підстав. 02.08.2017 року позивач після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , набула право власності на 1/2 частки у спадщині на 2/5 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.08.2017 року, виданим Баллод Г.А. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №870. На підставі вище вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач зареєструвала право власності на 2/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по АДРЕСА_1 (номер відомостей про речове право 21692920). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2017 року, виданим Баллод Г.А. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №870, ОСОБА_5 , на праві приватної власності належало 2/5 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по АДРЕСА_1 іншого нерухомого або рухомого майна у ОСОБА_5 не було. 15 серпня 2017 року позивач набула право власності на 2/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування 2/10 часток житлового будинку, який посвідчено Баллод Г.А. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №963. Зазначає, що звертаючись до суду із позовом, позивач, яка є спадкоємцем ОСОБА_5 , у позовній заяві вказує, що Сокільницькою сільською радою в порушення вимог ст. 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-ХІІ, було прийнято оскаржуване рішення від 28.09.1994 року, на підставі якого видано Державний акт серії ЛВ №19501 на право власності ОСОБА_4 на всю земельну ділянку для обслуговування будинку АДРЕСА_1 . Окрім того, позивач покликається на те, що влітку 2024 року дізнався від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що ОСОБА_4 була єдиним власником земельної ділянки, яка приналежна до будинковолодіння АДРЕСА_1 , а частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку вже зареєстровано. Так, 12.10.1998 року ОСОБА_4 видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №19501 на земельну ділянку площею 0,1499 га за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення ІП-ої сесії П-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року. З моменту отримання ОСОБА_4 акту про право власності на земельну ділянку площею 0,1499 га. за адресою: АДРЕСА_1 претензій та спорів щодо даної земельної ділянки між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було. В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_5 , спадкоємцем, якого є позивач заперечував, щодо видачі ОСОБА_4 акту про право власності на земельну ділянку площею 0,1499 га за адресою: АДРЕСА_1 . 15.11.2011 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних частинах кожній (по 1/2 частці) 3/5 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування 3/5 часток житлового будинку, який посвідчено Баллод Г.А. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №1451. 02.08.2017 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 3/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по АДРЕСА_1 , номер відомостей про речове право 21692920. 02.08.2017 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 3/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по АДРЕСА_1 , номер відомостей про речове право 21692920. Також, 15.11.2011 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних частинах кожній (по 1/2 частці) 3/5 частки земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий номер :01:003:0957, на підставі договору дарування 3/5 земельної ділянки, який посвідчено Баллод Г.А. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №1454. 03.07.2018 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 3/10 земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий номер :01:003:0957, номер відомостей про речове право 27345631. 03.07.2018 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 3/10 частки земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий номер :01:003:0957, номер відомостей про речове право 27345655. Право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_9 на 3/10 частки земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий номер :01:003:0957 та 3/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по АДРЕСА_1 позивачем не оспорюється. В матеріалах справи відсутні докази, що влітку 2024 року позивач зверталась до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , щодо їх права власності на нерухоме майно (земельну ділянку та будинок) по АДРЕСА_1 , а також, відсутні докази, що відповідачі надавали відповідь на такі звернення. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази, що позивач з моменту прийняті я спадщини (02.08.2017 року) зверталась до Сокільницької сільської ради Львівського району, щодо надання інформації про зареєстровані речові права на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0957 по АДРЕСА_1 , а також, відсутні докази, що відповідач Сокільницька сільська рада Львівського району надала відповідь на такі звернення. З огляду на викладене, вважає, що відсутні правові підстави вважати, що оскаржуване рішення Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року та виданий на його підставі державний акт серії ЛВ №19501 порушують права чи інтереси позивача. Разом з тим, враховуючи сплив строку позовної давності, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позовна давність це строк, протягом якого позивач - ОСОБА_2 (в тому числі ОСОБА_5 спадкоємцем якого є позивач) може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Починаючи з 02.08.2017 року позивач після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , та набуття права власності на 1/2 частки у спадщині на 2/5 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по АДРЕСА_1 , мала можливість та могла довідатися про порушення свого права, з джерел відкритої публічної інформації, щодо власників земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий номер :01:003:0957, шляхом отримання такої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна. Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, з 02.07.2017 року, під час реєстрації права власності на 1/2 частки у спадщині на 2/5 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по АДРЕСА_1 , у позивача виникли правовідносини (або порушено його права). Саме з цього моменту, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, і починається перебіг строку позовної давності, оскільки саме тоді позивачу стало або повинно було стати відомо про порушення його права. Однак із позовною заявою позивач звернувся лише 18.02.2025 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. У матеріалах справи відсутні будь- які докази, які б підтверджували, що позивач мав об`єктивні, непереборні або поважні причини для несвоєчасного звернення до суду.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.05.2025 року постановлено клопотання представника позивача про витребування доказів, задоволити; витребувати у відповідачів Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області (с. Сокільники, вул. Січових Стрільців, буд. 1, Львівський район, Львівська область), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) належним чином завірені копії: рішення III сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року на підставі якого видано Акт на право приватної власності на землю серія ЛВ №19501 на ім?я ОСОБА_4 (про передачу у власність земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий помер :01:003:0957) за адресою: АДРЕСА_3 , технічної документації з відведення земельної ділянки пл. 0,1499 га за адресою: АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_4 , інформацію про наявність таких, або відсутність.

30.06.2025 року на виконання ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.05.2025 року через систему «Електронний суд» уповноваженим представником відповідача Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області - Сулимко Т. М. подано пояснення, відповідно до змісту яких вказує, що усі документи Сокільницької сільської ради та її виконавчого комітету за період роботи по 2019 рік включно, передано в архівний відділ Пустомитівської районної державної адміністрації, відповідно до акту приймання-передавання документів юридичної особи на постійне зберігання від 02.11.2020 року, а тому для отримання копії рішення ІІІ сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994р. необхідно звернутися до архівного відділу Львівської районної державної адміністрації, який є правонаступником архівного відділу Пустомитівської районної державної адміністрації, оскільки в сільській раді відсутній даний документ. Що стосується технічної документації з відведення земельної ділянки, повідомляємо, що дана інформація в сільській раді відсутня. Однак зазначено, що у 1994 році технічна документація із землеустрою в Україні зберігалась відповідно до тодішнього законодавства та організаційної структури управління земельними ресурсами. Саме у цих відділах зберігались - технічні проєкти землеустрою, акти на право користування землею, плани меж земельних ділянок, картографічні матеріали. Також, землевпорядні організації, які виготовляли документацію, зберігали копії проєктів (технічних документацій) у власних архівах. Це були, зокрема, відділення Інституту землеустрою, районні землевпорядні організації (наприклад, "Укрземпроект", "Облземпроект").

11.08.2025 року справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Підбірний М. Я. позов підтримав, просить такий задоволити з підстав наведених у ньому, пояснив, що рішення ІІІ сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року, на підставі якого було видано державний акт серії ЛВ №19501 на ім`я ОСОБА_4 щодо земельної ділянки площею 0,1499 га за адресою: АДРЕСА_1 , є незаконним, оскільки на час його прийняття житловий будинок АДРЕСА_1 перебував у спільній частковій власності ОСОБА_4 (3/5 частки) та ОСОБА_6 (2/5 частки), а відтак земельна ділянка мала бути передана у власність співвласників пропорційно до їх часток, відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України 1990 року. Представник зазначив, що передача всієї ділянки лише одній особі порушила право правонаступниці Червінського позивача ОСОБА_2 на належну їй частку землі, яку вона має за законом як власниця 4/10 частки будинку. Крім того, надані адвокатські запити та відповіді від органів влади свідчать про відсутність у Сокільницькій сільській раді, архіві та Держгеокадастрі рішення від 28.09.1994 року, що ставить під сумнів сам факт його прийняття та правомірність виданого на його підставі державного акта. З огляду на це представник позивача вважає, що зазначене рішення підлягає визнанню недійсним, а виданий на його підставі державний акт скасуванню, оскільки вони порушують законні права позивача як співвласниці нерухомого майна.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_9 адвокат Задорожній І. Б. в судовому засіданні позов заперечив, дала пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяві, просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначив, що земельна ділянка площею 0,1499 га за адресою: АДРЕСА_1 , правомірно була передана у приватну власність ОСОБА_4 на підставі рішення Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року, а виданий державний акт серії ЛВ №19501 є чинним. З моменту його видачі жодних заперечень чи спорів з боку ОСОБА_5 або його спадкоємців не виникало, що підтверджує відсутність порушення їхніх прав. Представник наголосив, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули право власності на частки земельної ділянки та житлового будинку на законних підставах за договорами дарування від 2011 року, посвідченими нотаріально. Також звернув увагу, що позивач з моменту прийняття спадщини у 2017 році могла самостійно з`ясувати відомості про власників спірної ділянки з відкритих державних реєстрів, проте звернулася до суду лише у 2025 році, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. У зв`язку з цим представник відповідачів вважає, що підстав для скасування рішення Сокільницької сільської ради та державного акта немає, а позов підлягає відхиленню повністю.

Уповноважений представник відповідача Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання.

Заслухавши пояснення представників сторін, Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задоволити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із Договору дарування від 17.10.1964 року, посвідченого нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Дмитерко М. І., зареєстрований в реєстрі за № 1382, згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_6 належну ідеальну половину житлового будинку, що знаходиться в с. Сокільниках, Пустомитівського району, Львівської області, та складається в цілому з двох кімнат, двох кухонь та коридора, будинок мурований, критий бляхою, цей будинок належав дарительці ОСОБА_4 на підставі довідки, виданої виконкомом Сокільницької сільської Ради депутатів трудящих, Пустомитівського району, Львівської області 15.10.1964 року № 428.

Відповідно до Довідки № 17, виданої виконавчим комітетом Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області 15.11.1986 року, згідно господарських книг Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що зберігаються в с. Сокільники, яке в даний час з`являється будинковолодінням АДРЕСА_1 , рахується за гр. ОСОБА_6 , та на балансі будинкоуправління (м.рад) не рахується.

Разом з тим, згідно висновку на оформлення права власності №28 від 03.10.1987 року та витягів із рішення виконкому Пустомитівської районної ради №520 від 20.11.1987 року було оформлено право власності ОСОБА_4 на 3/5, а ОСОБА_6 2/5 частки будинку АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, із Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 31857658 від 31.10.2011 року (серія СЕГ № 639488), виданого за заявою ОСОБА_4 , що реєстраційний номер майна: 34109661, житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису в книзі 425 знаходиться у приватній спільній частковій формі власності у ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину/Р. № 3079/30.08.1990/видане Пустомитівською держнотконторою у частці 2/5 та ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності/20.11.1987/видане Пустомитівською райрадою на підставі рішення від 20.11.1987 року № 520 у частці 3/5.

Право власності ОСОБА_5 на 2/5 частки будинку АДРЕСА_1 підтверджується також Реєстраційним посвідченням №81 від 27.04.1991 року.

Разом з тим, згідно долученою до матеріалів справи копією Договору дарування 3/5 часток житлового будинку від 15.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Баллод Г. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1451, вбачається, що ОСОБА_4 , подарувала, а ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , прийняли в дар у рівних частинах кожен (по 1/2 (одній другій) частині) 3/5 (три п?ятих) частки житлового будинку АДРЕСА_1 з мезоніном та відповідною часткою приналежних до нього господарських будівель і споруд, позначений в технічній документації літерою A-I, який знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,1499 га, кадастровий номер якої :01:003:0626.

В п. 2 Договору зазначено, що житловий будинок А-1 в цілому складається з семи житлових кімнат житловою площею 119,6 кв.м. та двох кухонь, загальною площею 186,8 кв.м. До будинку належать такі господарські будівлі та споруди: сарай Б, вбиральня В, гараж Г, сарай Д, ворота 1, огорожа 2, 4, 7, 8, хвіртка 3, 5, 6. 9, 10, замощення I, II, колодязь К. Відповідно до відомостей, викладених у витягу № 31857658 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 31 жовтня 2011 року гараж літера «Г», сарай літера «Д» - побудовані згідно рішення Сокільницької сільської ради від 09 червня 2011 року № 87.

Другим абзацом зазначено цього ж пункту, ця частка житлового будинку належить ОСОБА_4 , на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області 20 листопада 1987 року, яке зареєстроване у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 20 листопада 1987 року в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 425, реєстраційний номер 34109661.

Судом встановлено, із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування, виданій ОСОБА_2 Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області за № 1740 від 27.10.2014 року, що до складу сім`ї зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_2 (позивач) як голова д/г та ОСОБА_8 син, загальна пл. житла становить 79,60 кв.м.; сім`я користується земельною ділянкою заг. площею 0,0700 га.

Із копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2017 року, виданого та посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Баллод Г. А., зареєстрованого в реєстрі за № 870 (спадкова справа № 34/2017) вбачається, що спадкоємцями, на зазначене у цьому свідоцтві майно, а саме: 2/5 часток житлового будинку АДРЕСА_1 та в цілому складається з семи житлових кімнат та двох кухонь житлова площа будинку становить 119,6 кв.м., загальна площа - 186,8 кв.м.; до житлового будинку підносяться господарські будівлі та споруди: сарай Б, вбиральня В, гараж І, сарай Д, ворота № 1. огорожа № 2, 4, 7, 8, хвіртка № 3, 5, 6, 9, 10, замощення І, ІІ, кололять К, гараж Г, сарай Д побудовані, згідно рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 19.06.2011 року № 87, після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_8 .

У той же час, в матеріалах справи міститься Договір дарування 2/10 часток житлового будинку від 15.08.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Баллод Г. А., зареєстрований в реєстрі за № 963, згідно якого ОСОБА_8 , з однієї сторони, дарувальник та ОСОБА_2 , обдаровувана, з другої сторони, уклали цей договір про те, що Дарувальник передає безоплатно у власність Обдаровуваній 2/10 (дві десятих) часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

У п. 2 Договору зазначено, що житловий будинок A-1 в цілому складається з семи житлових кімнат житловою площею 119,6 кв.м. та двох кухонь, загальною площею - 186,8 кв.м. До житлового будинку відносяться господарські будівлі та споруди: сарай Б, вбиральня В, гараж Г, сарай Д, ворота № 1, огорожа № 2, 4, 7, 8, хвіртка № 3, 5, 6, 9, 10, замощення І, П, колодязь К. Гараж Г, сарай побудовані, згідно рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 09 червня 2011 року № 87.

П. 3 визначено, що відчужувана частка житлового будинку належить ОСОБА_12 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Баллод Г.А., приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, 02 серпня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 871, державну реєстрацію права власності проведено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 серпня 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно - Баллод Г.А., приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, номер запису про право власності 21693148, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 236.

Судом встановлено із вищенаведеного, що позивач ОСОБА_2 є власником 4/10 частки житлового будинку пл. 186.8 кв.м. по АДРЕСА_1 , яке вона набула у 2017 році в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який в свою чергу набув право власності на вказану частку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №287/90, виданого 30.08.1990 року на 2/5 частки будинку, що належала його батьку ОСОБА_6 .

Однак, за даними з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 399714283 від 17.10.2024 року, земельна ділянка пл. 0,1499 га кадастровий номер :01:003:0957 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 236), цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві спільної часткової власності за на заступними особами: ОСОБА_1 , частка власності: 3/10, дата державної реєстрації: 03.07.2018; підстава виникнення права власності: договір дарування, 3/5 часток земельної ділянки, серія та номер: 1454, виданий 15.11.2011, Баллод Г.А., приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області; номер запису про право власності: 27345631, дата реєстрації: 03.07.2018 року; ОСОБА_9 , частка власності: 3/10, дата державної реєстрації: 03.07.2018; підстава виникнення права власності: договір дарування, 3/5 часток земельної ділянки, серія та номер: 1454, виданий 15.11.2011, Баллод Г.А., приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області; номер запису про право власності: 27345655, дата реєстрації: 03.07.2018.

Разом з тим, відомості щодо реєстрації права позивача ОСОБА_2 , як співвласника 4/10 житлового будинку, на відповідну частку 4/10 вказаної земельної ділянки, відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Із відповіді «Про надання інформації», за підписом заступника начальника-начальника управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Володимира Голяка № 29-13-0.2-199/2-25 від 13.01.2025 року, на адвокатський запит адвоката Підбірного М. Я. № 07-01/25 від 07.01.2025 року вбачається, що за інформацією відділу № l управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0957, площею 0,1499 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , перебувала у власності ОСОБА_4 , відповідно до державного акта серії ЛВ №19501 зареєстрований 12.09.1998 року. Земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0957 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 06.06.2018 на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої МК НВП "Рейтинг". Книги реєстрації державних актів на право власності на землю громадян, книги реєстрації державних актів на право власності, користування на землю юридичних осіб, книги реєстрації договорів оренди, на території колишнього Пустомитівського району знищені під час пожежі 30.07.2011р., в місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель наявна технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 . Технічна документація з видачі державного акта серія ЛВ №19501 відсутня.

Надано копію Державного акта на право приватної власності на землю серія ЛВ №19501 від 12.10.1998 року, виданий ОСОБА_4 на підставі рішення ІІІ-ої сесії ІІ-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року, на земельну ділянку площею 1499 гектарів в межах згідно з планом , яка розташована на території с. Сокільники, Сокільницької сільської Ради народних депутатів, яка передана для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1429.

Із відповіді «Про розгляд адвокатського запиту» Виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, за підписом сільського голови ОСОБА_13 на адвокатський запит адвоката Підбірного М. Я. за № 07-01/25-3 від 07.01.2025 року останньому повідомлено, що згідно інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, сільська рада не є тим органом, який видає та зберігає державні акти на право власності на землю. Усі документи Сокільницької сільської ради та її виконавчого комітету за період роботи по 2019 рік включно, передано в архівний відділ Пустомитівської районної державної адміністрації, відповідно до акту приймання-передавання документів юридичної особи на постійне зберігання від 02.11.2020 р. та для отримання копії рішення, необхідно звернутися до архівного відділу Львівської районної державної адміністрації, який є правонаступником архівного відділу Пустомитівської районної державної адміністрації, за адресою: м. Пустомити, вул. Заводська, 10.

Також, т.в.о. голови Львівської районної військової адміністрації Андрій Ковальський надав відповідь «Щодо розгляду запиту» за вих. № 130-70/0/2-25 від 23.01.2025 року, на адвокатський запит № 18-01/25 від 18.01.2025 року, а саме, що в архівному відділі у .Пустомити архівного управління Львівської РДА знаходяться на зберіганні рішення Сокільницької сільської ради за 1994-2019 роки. В книгах сесій та засідань виконкому Сокільницької сільської ради за 1994 рік рішення III сесії ІІ демократичного скликання від 28.09.1994 року про дозвіл на приватизацію земельних ділянок громадянам, зокрема ОСОБА_4 , на підставі якого видано акт на право приватної власності на землю, відсутнє, тому надати копію такого документа неможливо.

30.06.2025 року на виконання ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.05.2025 року через систему «Електронний суд» уповноваженим представником відповідача Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області - Сулимко Т. М. подано пояснення, відповідно до змісту яких вказує, що усі документи Сокільницької сільської ради та її виконавчого комітету за період роботи по 2019 рік включно, передано в архівний відділ Пустомитівської районної державної адміністрації, відповідно до акту приймання-передавання документів юридичної особи на постійне зберігання від 02.11.2020 року, а тому для отримання копії рішення ІІІ сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994р. необхідно звернутися до архівного відділу Львівської районної державної адміністрації, який є правонаступником архівного відділу Пустомитівської районної державної адміністрації, оскільки в сільській раді відсутній даний документ. Що стосується технічної документації з відведення земельної ділянки, повідомляємо, що дана інформація в сільській раді відсутня. Однак зазначено, що у 1994 році технічна документація із землеустрою в Україні зберігалась відповідно до тодішнього законодавства та організаційної структури управління земельними ресурсами. Саме у цих відділах зберігались - технічні проєкти землеустрою, акти на право користування землею, плани меж земельних ділянок, картографічні матеріали. Також, землевпорядні організації, які виготовляли документацію, зберігали копії проєктів (технічних документацій) у власних архівах. Це були, зокрема, відділення Інституту землеустрою, районні землевпорядні організації (наприклад, "Укрземпроект", "Облземпроект").

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом. Набуття цих прав громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності.

Статтею 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно частини першої статті 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 158 Земельного кодексу України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності.

Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Із системного аналізу ЗК України вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а тому вирішення питання про правомірність його видачі залежить від того, чи є законним рішення, на підставі якого його видано.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності особи припиняється на майно, яке за законом не може належати цій особі. Вказаний висновок міститься в постанові Верховного суду від 28.03.2018 року справа № 761/1554/13-ц.

Як зазначає сторона позивача, що з метою перевірки вказаних вище відомостей та з метою ознайомлення із змістом технічної документації з відведення земельної ділянки та рішенням Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року про надання земельної ділянки ОСОБА_4 , 29.01.2025 року адвокат Підбірний М.Я. звернувся із відповідними запитами на адресу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відповідно до змісту яких, останній просив, за їх згодою, надати для ознайомлення копію рішення Сокільницької сільської ради від 28.09.1994 року про надання спірної земельної ділянки ОСОБА_4 та технічної документації з відведення ОСОБА_4 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказані запити було отримано відповідачами: ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку, а саме АТ «Укрпошта», згідно трекінгу відстеження за № 240 від 17.02.2025 року, такий було вручено одержувачу 13.02.2025 року та ОСОБА_1 відповідно до трекінгу відстеження за № 232 від 17.02.2025 року, такий було вручено одержувачу також 13.02.2025 року, однак відповідей такі не надали.

Разом з тим, суд звертає увагу сторони відповідачів, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.05.2025 року було витребувано у відповідачів належним чином завірені копії: рішення III сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року на підставі якого видано Акт на право приватної власності на землю серія ЛВ №19501 на ім?я ОСОБА_4 (про передачу у власність земельної ділянки пл. 0,1499 га кадастровий помер :01:003:0957) за адресою: АДРЕСА_3 , технічної документації з відведення земельної ділянки пл. 0,1499 га за адресою: АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_4 , інформацію про наявність таких, або відсутність.

Відповідно до ч. 6 ст. 84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду, ч. 7 вказаної статті визначено, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Разом з тим, приписами ч. 10 ст. 84 ЦПК України встановлено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

Однак в процесі розгляду та станом на день розгляду справи судом такі надано не було, повідомлення про причини неможливості подати такі докази також від відповідачів не надходило, чим фактично позбавили суд можливості безпосередньо перевірити зміст витребуваних документів, які мають істотне значення для вирішення спору, а тому вважаю за можливе розглядати справу за наявними у матеріалах справи доказами.

При застосуванні норм матеріального права у спірних правовідносинах слід зазначити наступне:

Відповідно до ст.30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561- XII (який був чинним на час видання спірного рішення ІІІ-ої сесії ІІ-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року та на час видачі Державного акту на право власності серії ЛВ №19501 на ім`я ОСОБА_4 ), далі - ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об`єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Отже, співвласники будинку АДРЕСА_1 у належних їм частках спільно набули на підставі ст.30 ЗК України від 18.12.1990 №561-ХІІ право користування земельною ділянкою для обслуговування будинку АДРЕСА_1 , а тому спірна земельна ділянка не могла бути передана у власність лише одному із співвласників в цілому.

Відповідно до ст.22 ЗК України від 18.12.1990 №561-XII (який був чинним на час видання спірного рішення ІІІ-ої сесії ІІ-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року та на час видачі Державного акту на право власності серії ЛВ №19501 на ім`я ОСОБА_4 ), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Таким чином, маючи інформацію про співвласників будинку АДРЕСА_1 та розмір їх часток у будинковолодінні, достеменно знаючи, що ОСОБА_4 не є одноособовим власником вказаного будинку та володіє в ньому лише часткою в розмірі 3/5, Сокільницькою сільською радою в порушення вимог ст.30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-XII, було прийнято оскаржуване рішення від 28.09.1994 року, на підставі якого видано Державний акт серії ЛВ №19501 на право власності ОСОБА_4 на всю земельну ділянку для обслуговування будинку АДРЕСА_1 .

Щодо доводів та вимог представника сторони відповідачів про застосування строків позовної давності слід зазначити, суд зазначає наступне:

відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із положеннями частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

ЄСПЛ вказував, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). ЄСПЛ зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте, суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. v. THE REPUBLIC OF MOLDOVA, № 36157/08, § 22, 23, ЄСПЛ, від 22 липня 2014 року).

За роз`ясненнями, що містяться в абзаці 3 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

В постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 грудня 2019 року у справі № 234/13519/16-ц вказано, що «відповідно до частин другої-четвертої статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності. Позовна давність застосовується до обґрунтованого позову».

Отже, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами сплила, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 травня 2018 року в справі № 369/6892/15-ц, у постанові від 31 жовтня 2018 року в справі № 367/6105/16-ц та у постанові від 16 червня 2020 року в справі № 372/266/15-ц.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для погодження із доводами сторони відповідачів про те, що позивач ОСОБА_2 повинна була знати про оскаржуване рішення Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року та державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №19501, виданий на ім`я ОСОБА_4 , з моменту прийняття спадщини у серпні 2017 року.

Як убачається з матеріалів справи, відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що в серпні 2017 року позивач отримала копію, ознайомилася або була обізнана у будь-який інший спосіб із змістом зазначеного рішення чи державного акта. Відповідачами також не наведено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

Натомість, у справі наявні достовірні докази, що копію державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ №19501, виданого на ім`я ОСОБА_4 на підставі рішення ІІІ сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року, позивач отримала лише у січні 2025 року разом із листом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 13.01.2025 року № 29-13-0.2-199/2-25, наданим у відповідь на адвокатський запит представника позивача.

При цьому зміст оскаржуваного рішення Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року, на підставі якого було видано зазначений державний акт, позивачу досі невідомий, оскільки відповідно до наявних у справі письмових доказів, вказане рішення відсутнє у Сокільницькій сільській раді, архівному відділі та в органах Держгеокадастру, а також не було надано відповідачами на виконання ухвали суду про витребування доказів.

За таких обставин, доводи відповідачів про наявність підстав для застосування строків позовної давності є безпідставними, не підтверджені жодними доказами та спростовуються встановленими у справі фактичними даними.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що передача у приватну власність усієї земельної ділянки площею 0,1499 га, кадастровий номер :01:003:0957, лише ОСОБА_4 на підставі рішення ІІІ сесії ІІ демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року, на підставі якого видано державний акт серії ЛВ №19501, суперечить вимогам земельного законодавства, зокрема ст. 30 Земельного кодексу України 1990 року, оскільки не враховано право співвласника житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , якій належить 4/10 частки будинку, на пропорційну частку у земельній ділянці; відсутність у матеріалах справи підтвердження самого рішення від 28.09.1994 року свідчить про відсутність законних підстав для виникнення права власності ОСОБА_4 на всю ділянку, у зв`язку з чим суд вважає, що оскаржуване рішення сільської ради та виданий на його підставі державний акт є незаконними, порушують право позивача на частку у земельній ділянці відповідно до її частки у будинку, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає що позов слід задоволити у повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 грн. з кожної.

Детальний розрахунок судових витрат та докази на їх понесення буде надано додатково в порядку та строки визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 158, 259, 263, 264, 265, 315 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Підбірний Микола Ярославович до Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, задоволити.

Визнати недійсним та скасувати рішення III-ої сесії II-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року, на підставі якого видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 19501 на ім?я ОСОБА_4 про надання у власність земельної ділянки площею 0,1499 га за адресою: АДРЕСА_1 , в частині 2/5 частки землі, що належала іншому співвласнику будинку АДРЕСА_1 ;

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 19501, що виданий на підставі рішення III-ої сесії II-го демократичного скликання Сокільницької сільської ради народних депутатів від 28.09.1994 року на ім?я ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1499 га та скасувати його державну реєстрацію.

Стягнути з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок) .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок) .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 06.11.2025 року.

СуддяІ. І. Мельничук