Справа № 454/761/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договором,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся в суд з даним позовом, який мотивує наступним.

відповідач отримала кредит в ТОВ «МІЛОАН», яке надалі відступило права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», відповідно до якого до позивача перейшли права грошової вимоги до відповідачки, зокрема щодо стягнення з останньої заборгованості в сумі 36520грн.

Відповідач отримала кредит в ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», яке надалі передало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги за цим кредитним договором, заборгованість за яким складає 38030,50грн.

Також відповідач отримала кредит в ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», яке уклало договір факторингу з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», на підставі якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки на суму боргу 15828,20грн.

Крім того, відповідач отримала кредит в ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ». До позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за даним кредитним договором, заборгованість за яким складає 11600грн.

Відповідач своєчасно не повернула грошові кошти для погашення заборгованості, чим не виконала належним чином свої зобов`язання за даними договорами, внаслідок чого виникла вказана заборгованість.

Відповідач подала відзив на позов, в якому зазначила, що позов визнає частково.

Так, за кредитним договором від 24.11.2021р. №103338503 вона визнає позов у сумі 8000грн. основного боргу та 3000грн. відсотків. Решту суми відсотків вона не визнає, оскільки такі були нараховані поза межами строку договору, а комісія в сумі 1520грн. включена до заборгованості неправомірно.

За кредитним договором від 29.08.2021р. №75199951 вона визнає позов у сумі 13400грн. основного боргу та 2799,93грн. відсотків. Решту розміру відсотків заперечує, оскільки такі нараховані поза межами встановленого договором строку його дії.

За кредитним договором 25.09.2021р. №7382619 визнає заборгованість в розмірі 5800грн., що є тілом кредиту. Вважає такий розмір заборгованості справедливим для обох сторін, оскільки на виконання цього договору вона сплатила 6612грн. відсотків за користування кредитом.

За кредитним договором 17.11.2021р. №13762-11/2021 визнає заборгованість в сумі 4000грн. тіла кредиту та 600грн. заборгованості по відсотках, оскільки щодо заявлених позивачем 7000грн. позов не містить жодних розрахунків.

Загальна сума заборгованості, яку позивачка визнає за кредитними договорами складає 37599,93грн., з яких 31200грн. тіло кредитів та 6399,93грн. відсотки.

Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом не встановлено підстав для задоволення даного клопотання, оскільки відповідачка не заперечує отримання кредитних коштів за договорами.

Від представника позивача надійшло клопотання про витребування від АТ КБ «ПРИВТБАНК» відомостей щодо відкритих на ім`я відповідачки банківських рахунків та надходження на ці рахунки грошових коштів за кредитними договорами.

Інші процесуальні дії

Ухвалою суду постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

24.11.2021р. між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено договір позики №103338503, за яким відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 8000грн. на строк 15 днів. Відповідачем даний договір підписаний електронним цифровим підписом.

Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути в передбачені цим Договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші передбачені платежі на умовах, визначених кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

16.07.2024р. між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договори факторингу, за якими позивач набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до додаткової угоди від 11.04.2024р., акта прийому-передачі реєстру боржників, витягу з реєстру боржників, розрахунку, заборгованість відповідачки станом на 16.07.2024р. становить 36520грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 8000грн., процентів в сумі 27000грн. та комісії в сумі 1520грн.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статутом підтверджується, що ТОВ «МІЛОАН» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій.

29.08.2021р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики №75199951, за яким відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 13400грн. на строк 30днів. Відповідачем даний договір підписаний електронним цифровим підписом.

14.06.2021р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ АКТИВІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до додаткової угоди від 28.07.2021р., додатковї угоди від 27.10.2023р., акта прийому-передачі реєстру боржників, витягу з реєстру боржників, розрахунку, заборгованість відповідачки за період з 27.10.2023р. по 31.01.2025р. складає 38030,50грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 13400грн. та процентів в сумі 24630,50грн.

Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статутом підтверджується, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій.

25.09.2021р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено договір позики №7382619, за яким відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 5800грн. на строк 30днів. Відповідачем даний договір підписаний електронним цифровим підписом.

Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути в передбачені цим Договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші передбачені платежі на умовах, визначених кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

19.07.2023р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договори факторингу, за якими позивач набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників, витягу з реєстру боржників, розрахунку, заборгованість відповідачки станом на 19.07.2023р. складає 15828,20грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 5800грн. та процентів в сумі 10028,20грн.

Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розпорядженням підтверджується, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій.

17.11.2021р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено договір кредиту №13762-11/2021, за яким відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 4000грн. на строк 30днів. Відповідачем даний договір підписаний електронним цифровим підписом.

Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути в передбачені цим Договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші передбачені платежі на умовах, визначених кредитним договором.

З матеріалів справи встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

21.09.2022р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договори факторингу, за якими позивач набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників, витягу з реєстру боржників, розрахунку, заборгованість відповідачки станом на 21.09.2022р. складає 11600грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 4000грн. та процентів в сумі 7600грн.

Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статутом підтверджується, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій.

Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, статутом, розпорядженням №691 від 23.03.2017р. підтверджується, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг.

Оцінка суду

Позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами.

Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитного договору, що врегульовано ст.1054 ЦК України.

Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України.

В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула.

В силу статей 512, 1077, 1078 ЦК України позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідача.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Відповідачка заперечила розмір заборгованості за відсотками, зокрема ті суми відсотків, які нараховано поза межами строків кредитування заперечила.

Так, з досліджених судом доказів встановлено наступні строки кредитування та розмір відсотків

За договором №103338503 від 24.11.2021р. з ТОВ «МІЛОАН» відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 8000грн. на строк 15 днів. Загальна сума кредиту визначена в розмірі 4520грн., з яких: 8000грн. тіло кредиту, 1520грн. комісія (19% від суми кредиту), 3000грн. відсотки за кредитом (2,50% від залишку кредиту за кожен день прострочення - 5409714% річних). Також, даним договором (п.2.3.1.2.) передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом користування кредитними коштами та за цей період нараховуються відсотки на стандартних (базових) умовах в розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач не заперечила факту укладення даного договору, а тому їй відомі зазначені умови. Таким чином, покликання останньої на безпідставність нарахування відсотків поза межами 15-денного строку кредитування є неспроможними.

В той же час, позикодавець ТОВ «МІЛОАН», як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Пунктом 1.2 вищезазначеної Резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.

Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року, №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1-2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.

У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

З врахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг.

Таким чином, суд погоджується з відповідачкою в тій частині, що розмір відсотків у розмірі 5409714% річних позивачем не наведено, а тому вважає за можливе зменшити суму відсотків до суми заборгованості по тілу кредиту 8000грн.

Що стосується нарахування комісії в розмірі 1520грн., то суд дійшов наступного висновку.

З пунктів 22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.4 ст.42 Конституції України випливає, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії.

Встановивши в кредитному договорі сплату комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позикодавець нараховував, а відповідач повинен сплатити комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним.

Тому, позовна вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає.

За договором №75199951 від 29.08.2021р. з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 13400грн. на строк 30 днів з кінцевим терміном повернення 28.09.2021р. Загальна сума кредиту визначена в розмірі 16199,93грн., з яких: 13400грн. тіло кредиту, 2799,93грн. відсотки за кредитом (базова ставка (фіксована) - 1,99% за день).

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «МІЛОАН» і відповідачем договору дана фінансова установа надала позичальнику кредит, а останній зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі у визначений договором строк кредитування 30 днів з 29.08.2021р., тобто до 28.09.2021р., що обумовлено в договорі.

Таким чином, позикодавець відповідно до ст.1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, тобто до 28.09.2021р. Після закінчення строку дії договору в позикодавця, а також в його правонаступника «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню заборгованість в сумі 16199,93грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 13400грн. та відсотків у сумі 2799,93грн.

За договором №7382619 від 25.09.2021р. відповідач отримала в ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитні кошти у розмірі 5800грн. на строк 30 днів з кінцевим терміном повернення 25.10.2021р. Загальна вартість кредиту визначена в розмірі 9106грн, з яких: 5800грн. тіло кредиту, 3306грн. відсотки за кредитом (1,90% за день).

Відповідно до розділу 4 договору, у випадку неможливості виконання зобов`язання за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміни дати повернення кредиту, шляхом натискання кнопки «ПРОДЛИТЬ КРЕДИТ/ПРОДОВЖИТИ КРЕДИТ» особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежі на користь ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в розмірі не менше суми нарахованих та несплачених відсотків.

З розрахунку заборгованості встановлено, що ОСОБА_1 26.10.2021р. сплатила на користь ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 3306грн., що є розміром нарахованих на останній день кредиту відсотків. Надалі 24.11.2021р. відповідачка сплатила 3306грн. відсотків. Зазначеними діями, згідно умов договору, остання продовжила строк користування кредитом.

За таких підстав, покликання відповідачки у відзиві на те, що з неї підлягає стягненню лише тіло кредиту є неспроможними, оскільки своїми діями продовжувала строк користування кредитом.

В той же час, 24.12.2021р. після завершення 30-денного строку користування кредитом (який нею було продовжено 24.11.2021р., шляхом сплати нарахованих відсотків), остання не вчиняла жодних платежів. Тому продовження нарахування відсотків після 24.12.2021р. є безпідставним.

Враховуючи наведене, з відповідачки підлягають стягненню тіло кредиту в розмірі 5800грн. та відсотки за період з 25.11.2021р. по 24.12.2021р. в розмірі 3306грн. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню 9106грн.

За договором №13762-11/2021 від 17.11.2021р. відповідачка отримала в ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» кредитні кошти у розмірі 4000грн. на строк 30 днів до 15.12.2021р. Загальна вартість кредиту визначена в розмірі 4600грн, з яких: 4000грн. тіло кредиту, 600грн. відсотки за кредитом (0,50% за день).

Договором передбачено, якщо клієнт не повернув кредит протягом 30 днів з дня отримання, то проценти продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. У випадку, якщо клієнт прострочить виконання зобов`язання або в разі пролонгації, проценти підлягають перерахуванню за стандартною процентною ставкою 2,5% на добу, починаючи з першого дня користування кредитними коштами (п.1.2, 2.4, 2.5, 4.3).

Враховуючи те, що відповідачка не вчиняла жодних платежів на погашення криту та відсотків, позикодавцем підставно нараховано відсотки за період до 24.02.2022р., що обумовлено договором та погоджено відповідачкою.

За таких підстав, заборгованість за даним договором, яка підлягає стягненню з відповідачки становить 11600грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 4000грн. та відсотків у розмірі 7600грн.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість на загальну суму 52905 (п`ятдесят дві тисячі сто п`ять) грн., яка складається із заборгованості:

- за договором №103338503 від 24.11.2021р. в розмірі 16000 (шістнадцять тисяч)грн., яка складається з основного боргу в сумі 8000 (вісім тисяч) грн. та відсотків у сумі 8000 (вісім тисяч) грн;

- за кредитним договором №75199951 від 29.08.2021р. розмірі 16199 (шістнадцять тисяч сто дев`яносто дев`ять)грн. 93коп., з яких: 13400 (тринадцять тисяч чотириста)грн. тіло кредиту, 2799 (дві тисячі сімсот дев`яносто дев`ять)грн. 93коп. відсотки за кредитом;

- за кредитним договором №7382619 від 25.09.2021р. в розмірі 9106 (дев`ять тисяч сто шість)грн., з яких 5800 (п`ять тисяч вісімсот)грн. тіло кредиту, 3306 (три тисячі триста шість)грн. відсотки за кредитом;

- за кредитним договором №13762-11/2021 від 17.11.2021р. в розмірі 11600 (одинадцять тисяч шістсот)грн., з яких 4000 (чотири тисячі) грн. - тіло кредиту, 7600 (сім тисяч шістсот)грн. відсотки за кредиом;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

У разі, якщо рішення не було вручена в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: вул.Симона Петлюри,30, м.Київ, 01032.

Відповідач: ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: М. Я. Адамович