Провадження № 2/127/4002/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Шаміної Ю.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №75333157(на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 18 серпня 2021 року в загальному розмірі 27106,50 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 18 серпня 2021 року між відповідачем та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики №75333157(на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8500,00 грн, на строк 20 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Позикодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав у власність відповідачу грошові кошти у погодженому розмірі, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника. Підписанням договору відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона ознайомлена кредитодавцем у встановленій формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

21 грудня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу №2112, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило належне йому право вимоги до боржників, в тому числі й за договором позики №75333157 від 18 серпня 2021 року. В свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №310323-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі й до відповідача за договором позики №75333157 від 18 серпня 2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31 березня 2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27106,50 грн, з яких: 8500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18606,50 грн - сума заборгованості за відсотками.

Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача за даним договором позики, ним не здійснювалося жодних нарахувань. При цьому, вказана сума заборгованості за цими договорами не погашена ні на рахунок попередніх кредиторів, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за договором позики №75333157 від 18 серпня 2021 року в загальному розмірі 27106,50 грн, а також судових витрат.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив, а також витребувано докази.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідач був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомлення, на що вказував Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б).

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до його умов та вимог ЦК України.

Судом установлено, що 18 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики №75333157 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), із використанням веб-сайту https://mycredit.ua/ua/documents-license/.

Відповідно до його умов ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти у розмірі 8500,00 грн шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника. Строк позики - 20 днів, останній день повернення позики 07 вересня 2021 року. Базова процентна ставка/день 1,99%. Знижена процентна ставка/день становить 1,00 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою/день - 2,70%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 2644,42%. Орієнтовна загальна вартість позики 10191,50 грн.

Відповідно до п. 3 договору, позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною.

В додатку №1 до договору позики №75333157 (на умовах повернення позики в кінці строку) від 18 серпня 2021 року, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит вказано наступне: дата видачі кредиту 18 серпня 2021 року, дата платежу 07 вересня 2021 року, кількість днів 20, сума кредиту за договором 8500,00 грн, проценти за користування кредитом 1691,50 грн.

Згідно п. 4 договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення, на залишок позики.

Відповідно до п. 19 договору, інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору.

Підписавши цей договір, відповідач підтвердив, що до моменту підписання цього договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщений на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть та об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, йому зрозумілі (п.5.2 договору).

Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 12 договору).

ОСОБА_1 був ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (довідка про ідентифікацію ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів»).

Як слідує з матеріалів справи вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» електронним повідомленням про прийняття (акцепт) пропозиції, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора відповідача «vwwBS3rYw8», що і є безпосереднім підписом відповідача.

Ідентифікаційна частина договору позики від 18 серпня 2021 року в Розділі «Позичальник» міститься ідентифікуючі дані ОСОБА_1 , в тому числі зазначено маску рахунка позичальника № НОМЕР_1 .

Як вказувалося, відповідно до п. 19 договору, інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору.

Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», затверджених наказом №12/08/2021 від 12 серпня 2021 року, які є невід`ємною частиною договору містять умови продовження строку користування позикою.

Відповідно до п.п. 7.12 -7.16 Правил, з метою недопущення наслідків понадстрокового користування позикою сторони домовились, що у разі якщо у позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість за договором позики і позичальником не оформлено пролонгацію, строк позики автоматично подовжується на один календарний день (далі Автопролонгація). Строк автопролонгації обчислюється з дня, що слідує за днем закінчення строку позики. При автопролонгації змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії договору позики на один календарний день. Проценти під час автопролонгації нараховуються за базовою процентною ставкою, вказаною в договорі позики. Позичальник не заперечує та погоджується, що автопролонгація може здійснюватися необмежену кількість разів та не потребує додаткового документального оформлення з боку сторін. Позичальник погоджується, що застосування повторної автопролонгації здійснюється за умови наявності непогашеної позики (її частини) та не потребує додаткової згоди позичальника. Подовження строку позики на умовах автопролонгації припиняється у разі якщо на протязі 90 автопролонгацій поспіль позичальником не погашено позику.

Отже строк кредитування за кредитним договором, з урахуванням умов автопролонгації, може становити 120 днів.

TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором позики №75333157 від 18 серпня 2021 року виконало належним чином, перерахувавши грошові кошти у загальному розмірі 8500,00 грн, відповідачу на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою №КД-000020003/ТНПП від 10 квітня 2025 року, виданою ТОВ «ФК «Фінексперес», та копією платіжної інструкції №5971a443-8e05-4c5d-80d3-bb16e0712281 від 10 квітня 2025 року, а також випискою по рахунку, наданою АТ «Ощадбанк».

Відповідно до інформації АТ «Ощадбанк» №46/1211/96851/2025/БТ від 24 липня 2025 року, наданої на виконання ухвали суду від 14 липня 2025 року, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_2 (банківський рахунок № НОМЕР_3 ).

21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2112, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнту) за плату, а клієнт відступає факторові право вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (право вимоги).

Відповідно до п. 5.2 договору перехід від клієнта до фактора права вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Згідно п. 6.2 договору сторони домовились, що ціна продажу за цим договором становить 10 105 337,52 грн.

21 грудня 2021 року сторони договору факторингу №2112 підписали акти прийому-передачі реєстру заборгованостей та інформації згідно реєстру заборгованості в електронному вигляді за договором факторингу №2112 від 21 грудня 2021 року (додатки №4 та №5 до договору факторингу №2112).

Проведення фінансування між сторонами за цим договором підтверджується актом звірки розрахунків за період з грудня 2021 року по грудень 2023 року.

Згідно реєстру прав вимоги №4до вищевказаного договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право вимоги до відповідача за договором позики №75333157 від 18 серпня 2021 року на загальну суму 27106,50 грн, з яких: 8500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18606,50 грн - заборгованість за процентами, кількість днів прострочення виконання зобов`язання - 105.

31 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №310323-ФМ, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило на користь ТОВ «Фінпром Маркет» права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрах.

Відповідно до п. 5.2 договору перехід від клієнта до фактора права вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Згідно п. 6.2 договору сторони домовились, що ціна продажу за цим договором становить 13 137 615,00 грн.

31 березня 2023 року сторони договору факторингу №310323-ФМ підписали акти прийому-передачі реєстру заборгованостей та інформації згідно реєстру заборгованості в електронному вигляді за договором факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року (додатки №4 та №5 до договору факторингу №310323-ФМ).

Згідно акту звірки взаєморозрахунків за даними ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на 31 жовтня 2024 року заборгованість відсутня, сторони провели взаєморозрахунки в розмірі 13 137 615,00 грн.

Відповідно до реєстру заборгованості, який є додатком №1 до договору факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право вимоги до відповідача за договором позики №75333157 від 18 серпня 2021 року на загальну суму 27106,50 грн, з яких: 8500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18606,50 грн - заборгованість за процентами.

Договори факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.

Отже до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право кредитора за вищевказаними кредитним договором, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Позичальник неналежно виконує умови кредитного договору.

З розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 за договором позики №75333157 від 18 серпня 2021 року вбачається, що загальна сума заборгованості складає 27106,50 грн, з яких: 8500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18606,50 грн - сума заборгованості за відсотками.

Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів.

Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та відсотками за користування кредитними коштами. При цьому звертає увагу, що розмір відсотків визначений відповідно до умов договору та в межах строку користування, з урахуванням строку авто пролонгації.

Суд також відмічає, що відповідач доказів на спростування розміру суми заборгованості не надала, а тому суд дійшов висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений судом, яка і підлягає стягненню з відповідача.

Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору (судовий збір визначений з урахуванням понижуючого коефіцієнта).

Щодо витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом статей 137,141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), співмірними, необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем в підтвердження своїх витрат надано: договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року, витяг з акту №10-П приймання-передачі надання правничої допомоги за договором №01-11/24 від 01 листопада 2024 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, ордер на надання правничої допомоги серії АХ №1149961 від 01 листопада 2024 року та копію свідоцтва про направо на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03 квітня 2018 року, виданого на ім`я Ткаченко Ю.О.

З п.1.1 договору слідує, що правнича допомога, що надається за цим договором, полягає у здійсненні адвокатом комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за якими належить клієнту у судовому порядку, а також у здійсненні захисту прав та інтересів клієнта, пов`язаних із стягненням заборгованості з боржників у справах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як клієнтом, так і адвокатом, по стягненню заборгованості в судовому порядку.

У п. 4.1 договору сторони погодили розмір винагороди за надання правничої допомоги.

В акті приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (додаток №1 до договору №01-11/24 від 01 листопада 2024 року) під номером 27 значиться « ОСОБА_1 », форма правничої допомоги складання позовної заяви, представництво інтересів в суді.

20 березня 2025 року сторони договору підписано акт №10-П приймання-передачу наданої правничої допомоги за договором №01-11/24 від 01 листопада 2024 року. В цілому за цим договором за надані послуги з правничої допомоги клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі 35000,00 грн. З його витягу слідує, що послуги надано, зокрема щодо боржника ОСОБА_1 за наступним списком: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, вивчення правової позиції, аналіз судової практики, збір документів, доказів 500,00 грн; підготовка/складання позовної заяви 3000,00 грн.

Оплата послуг з надання правничої допомоги підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №579933657.1 від 20 березня 2025 року.

Оцінюючи надані стороною позивача докази, зважаючи на результати розгляду справи та ухвалене судом рішення про задоволення позову, суд вважає, що існують підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.

При цьому, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням результатів розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3500,00 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75333157 від 18 серпня 2021 року в сумі 27106,50 грн (двадцять сім тисяч сто шість гривень п`ятдесят копійок), з яких: 8500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18606,50 грн - сума заборгованості за відсотками; а також 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору та 3500,00 грн (три тисячі п`ятсот гривень) витрат на професійну правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», , місцезнаходження: вул. Михайла Стельмаха, буд. 9А, оф. 204, м. Ірпінь, Бучанський район, Київська область;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна