ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 523/20607/23

провадження № 61-8576св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Судаков Валерій Валерійович, на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси,

у складі судді Малиновського О. М., від 03 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Сегеди С. М., від 15 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадщину у вигляді 1/2 частки квартири

АДРЕСА_1 прийняли, але не оформили, мати спадкодавця - ОСОБА_4 , та його дочка (відповідачка) - ОСОБА_2 .

3. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а позивач, як її спадкоємець, прийняв спадщину у вигляді 3/4 частин вказаної квартири.

4. Стверджує, що ОСОБА_3 , хворів на тяжку хворобу, перебував у безпорадному стані, потребував допомоги, яку відповідачка мала можливість надавати, але свідомо не надавала.

5. Вважає, що з підстав передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, ОСОБА_2 необхідно усунути від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

6. Усунення відповідачки від права на спадкування матиме наслідком те, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , буде ОСОБА_4 , спадкоємцем якої є позивач.

7. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд:

- усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м.

Короткий зміст оскаржених судових рішень

8. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду

від 15 травня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

9. Суди попередніх інстанцій вказали на недоведеність позивачем умов передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України для усунення спадкоємця від спадкування за законом, оскільки позивачем зокрема не було доведено, що ОСОБА_3 , потребував допомоги саме своєї дочки, звертався за допомогою до відповідачки, а вона свідомо ухилялася від надання такої допомоги.

10. Суд першої інстанції звернув увагу, що жодних медичних документів щодо стану здоров`я ОСОБА_3 позивач не надав, а допитані свідки не підтвердили факту перебування спадкодавця у безпорадному стану. При цьому свідок ОСОБА_5 зазначив, що спадкодавець не вимагав від своєї дочки будь-якої допомоги.

11. Апеляційний суд не прийняв нові докази, які без поважних причин не були подані позивачем до суду першої інстанції, зокрема копію медичної картки ОСОБА_3 , а крім того вказав, що ці докази не доводять, що відповідачка

ОСОБА_2 ухилялась від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання та потребу спадкодавця в допомозі саме відповідачки.

12. Подану адвокатом Цимбал С. Ю., як представником ОСОБА_2 заяву про визнання апеляційної скарги, апеляційний суд не вважав підставою для скасування рішення районного суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє - адвокат

Судаков В. В., просить заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14. 07 липня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє - адвокат

Судаков В. В., подав касаційну скаргу на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року у справі № 523/20607/23.

15. Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 ,витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 523/20607/23, які у серпні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

16. Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

17. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої

статті 389 ЦПК України).

18. Вказує, що ОСОБА_2 постійно проживає на території росії, до

м. Одеси в останні роки життя батька не приїжджала, не надавала йому допомоги, у якій він мав потребу у зв`язку із тяжким захворюванням.

19. Зауважує, що відповідачка, ознайомившись з рішенням суду першої інстанції та апеляційною скаргою, погодилась з доводами скарги та пояснила що не має ані бажання, ані наміру реалізовувати своє право на частку у спірній квартирі.

20. Звертає увагу, що відповідно до частини четвертої статті 364 ЦПК України відповідачка визнала апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі до закінчення апеляційного провадження. Проте апеляційний суд належним чином не мотивував відхилення цієї заяви ОСОБА_2 .

21. Наголошує, що визнання відповідачкою апеляційної скарги фактично свідчить про визнання нею позову.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

22. У серпні 2025 року адвокат Цимбал С. Ю., діючи як представник

ОСОБА_2 , подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що повністю визнає всі обставини, якими позивач обґрунтовує позовну заяву, апеляційну та касаційну скарги.

23. Вказує, що ОСОБА_2 було відомо про стан здоров`я спадкодавця, проте вона не надавала йому допомоги, у якій він мав потребу для лікування та догляду, оскільки вважала, що в м. Одесі проживає достатня кількість родичів, які мають можливість надати необхідну допомогу. Позивач є рідним братом спадкодавця і проживав поруч та краще знав у чому полягають потреби її батька у догляді. Після смерті батька ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини, оскільки вважала, що має на це право. Водночас на цей час, з урахування подій, які відбуваються між росією та Україною, розуміє, що справедливо буде щоб позивач був одноосібним власником спірної квартири, оскільки саме він, здійснював догляд за її батьком.

24. Не заперечує проти скасування оскаржених судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Обставини справи, встановлені судами

25. У ОСОБА_6 та ОСОБА_4 під час перебування у зареєстрованому шлюбі народились діти: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

26. У ОСОБА_3 , під час його перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась дочка ОСОБА_8 .

27. 02 лютого 2001 року ОСОБА_8 уклала шлюб із ОСОБА_9 та змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

28. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті

відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири

АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради від 10 лютого 1997 року. Інша частина вказаної квартири належала ОСОБА_4 на підставі того ж свідоцтва.

29. За заявою ОСОБА_2 від 18 жовтня 2021 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською В. О., була заведена спадкова справа № 10/2021.

30. Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 не видавались.

31. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з належної їй на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло від 10 лютого 1997 року - 1/2 частки квартири

АДРЕСА_1 , а також з 1/4 частки цієї ж квартири, яку вона успадкувала після смерті свого сина ОСОБА_3 на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України, оскільки спільно з ним проживала на час відкриття спадщини.

32. За життя ОСОБА_4 склала заповіт від 28 вересня 2021 року, яким, на випадок смерті, заповіла все своє майно ОСОБА_1 .

33. Після смерті ОСОБА_4 , за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С. В. була заведена спадкова справа № 29/2022.

34. 19 січня 2023 року нотаріусом було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

35. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

36. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

37. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

38. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

39. Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на наявність підстав, визначених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, для усунення відповідачки від права на спадкування за законом, стверджуючи, що

ОСОБА_2 , будучи дочкою спадкодавця ОСОБА_3 , який через тяжку хворобу був у безпорадному стані та потребував постійного піклування і догляду, ухилялась від надання йому допомоги.

40. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

41. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

42. Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

43. Верховним Судом сформовано усталену судову практику щодо застосування частини п`ятої статті 1224 ЦК України (див. зокрема постанови від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15, від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17, від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц,

від 02 лютого 2022 року у справі № 706/445/20, від 31 травня 2022 року у справі № 323/288/21, від 16 березня 2023 року у справі № 185/6281/21, від 26 червня 2023 року у справі № 466/6613/20).

44. Згідно із висновками Верховного Суду, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

45. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

46. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за позовом заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому необхідно враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

47. Ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (див. постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15 та

від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16).

48. Велика Палата Верховного Суду (див. пункт 81 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц) наголошує на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

49. Отже, з огляду на принципи диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін, ОСОБА_1 не міг розраховувати на те, що суд першої інстанції задовольнить його позов лише тому, що відповідачка ОСОБА_2 не з`явиться в судове засідання та/або нею не будуть подані заперечення проти позову.

50. Згідно з матеріалами справи позивач надав суду першої інстанції лише докази на підтвердження родинних відносин між спадкодавцями та їх спадкоємцями, наявність спадкового майна та заведення спадкових справ, а також показання двох свідків.

51. Суд першої інстанції за результатами належної оцінки наявних у справі доказів, дійшов цілком обґрунтованого висновку, що наданих позивачем доказів недостатньо для доведення сукупності обставин необхідних для усунення відповідачки на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України від спадкування за законом після смерті батька, оскільки не доведено, що

ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані, потребував допомоги відповідачки, а вона могла надавати таку допомогу.

52. Колегія суддів звертає увагу, що районний суд не перешкоджав позивачу у здійсненні ним процесуальних прав та обов`язків щодо надання доказів на підтвердження позовних вимог, а клопотання позивача про витребування доказів у нотаріуса та виклик свідків були судом першої інстанції задоволені.

53. Отримавши 03 квітня 2024 року негативне для себе рішення в суді першої інстанції через недоведеність позовних вимог, позивач фактично розпочав збір нових доказів. 18 квітня 2024 року представник позивача звернувся із запитом до лікувальної установи щодо надання медичних документів ОСОБА_3 , які в подальшому були додані ним до апеляційної скарги.

54. Апеляційний суд, з огляду на положення статті 367 ЦПК України, правильно не прийняв нові докази, які без поважних причин не були подані позивачем до суду першої інстанції.

55. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

56. З приводу заяви про визнання апеляційної скарги та відзиву на касаційну скаргу поданих адвокатом Цимбал С. Ю., як представником відповідачки ОСОБА_2 , колегія суддів дійшла таких висновків.

57. Дійсно, за змістом частини четвертої статті 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. Визнання апеляційної скарги іншою стороною враховується судом апеляційної інстанції у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.

58. Відповідно до частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

59. Таким чином ЦПК України розмежовує процесуальні інститути визнання відповідачем позову і визнання апеляційної скарги, та їх правові наслідки.

60. Прийняття судом визнання позову відповідачем має своїм наслідком ухвалення рішення про задоволення позову. В той час, як визнання апеляційної скарги іншою стороною, не є підставою для автоматичного задоволення такої скарги та, відповідно, задоволення позову.

61. За змістом частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

62. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

63. Положення частини четвертої статті 364 ЦПК України про те, що визнання апеляційної скарги іншою стороною враховується судом апеляційної інстанції у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи, кореспондуються із положеннями частини першої статті 82 ЦПК України, щодо визнання учасниками справи певних обставин.

64. Отже, при врахуванні судом апеляційної інстанції визнання апеляційної скарги іншою стороною, важливим є те, які саме обставини (факти), що мають значення для вирішення справи визнаються такою стороною.

65. Однак, із поданої 13 травня 2025 року до апеляційного суду адвокатом

Цимбал С. Ю., як представником ОСОБА_2 , заяви про визнання апеляційної скарги неможливо встановити, які саме обставини (факти), що мають значення для вирішення справи визнає відповідачка.

66. В судове засідання в апеляційному суді ні відповідачка, ні її представник не з`явились.

67. За цих обставин апеляційний суд дійшов загалом правильного висновку про те, що подана адвокатом Цимбал С. Ю. заява не є підставою для скасування рішення районного суду та задоволення позову.

68. За змістом частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження.

69. Із відзиву на касаційну скаргу поданого адвокатом Цимбал С. Ю., як представником ОСОБА_2 , вбачається, що відповідачка визнає, що є дочкою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй було відомо про тяжкий стан його здоров`я та вона не надавала йому допомогу у якій він мав потребу для лікування та догляду, вважаючи, що в м. Одесі проживає достатня кількість родичів, які можуть таку допомогу надати.

70. Однак це визнання також не свідчить про наявність сукупності обставин необхідних для застосування частини п`ятої статті 1224 ЦК України, а саме: ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потребу спадкодавця в допомозі саме відповідача.

71. Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на переоцінку доказів Верховним Судом, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

72. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду

від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).

73. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

74. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

75. Оскаржені судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

76. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права.

77. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Судаков Валерій Валерійович, залишити без задоволення.

2. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович