Справа №522/1119/25-Е
Провадження №2/522/3540/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Донцова Д.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Смокової А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 18554,08 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.06.2021 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомлення рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-порталі ТОВ «Мілоан», Шевчук Г.Я. подала заявку на отримання кредиту №101084805, яка знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті ТОВ «Мілоан» та отримала кредит у розмірі 20000 грн. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у кредит. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість. 12.11.2021 р. між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір відступлення прав вимоги №13Т, внаслідок якого позивач набув право вимоги за кредитним договором №101084805 від 21.06.2021 р. у розмірі 18554,08 грн. У зв`язку із вищевикладеним та наявністю у відповідача непогашеної заборгованості, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2025 р. відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

13.02.2025 р. від представника відповідача адвоката Павленко А.С. надійшов відзив на позовну заяву, де просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтуванні зазначено, що позивачем не надано розрахунку заборгованості, з якого можна зрозуміти нарахування відсотків. Представник позивача заперечує нарахування відсотків за період, який виходить строк кредитування 30 днів, зазначає, що позивач мав право нарахувати відсотки за користування кредитом у розмірі не більше 6000 грн., а нарахував 11353,28 грн. Відповідачем було сплачено за кредитним договором кошти у розмірі 21481 грн., а тому у позивача залишаться право на стягнення заборгованості у розмірі не більше 6516 грн. (решта від суми 28000 грн.). Також просить суд зменшити витрати на правову допомогу до 500 грн., оскільки вказана вартість у розмірі 6000 грн. є завищено та не відповідає дійсності.

18.02.2025 р. від представника позивача надійшов відповідь на відзив, де зазначає, що відповідач не заперечує укладення кредитного договору, щодо нарахованих процентів, то позичальник здійснила продовження строку кредитування шляхом продовження користування кредитними коштами (пролонгувала договір), а тому строк кредитування був продовжений на стандартних умовах із сплатою відсотків у розмірі 5%. У зв`язку із чим, розрахунок процентів був здійснений за 30 днів (строк початкового кредитування) та 60 днів (максимально продовжений строк) на стандартних умовах.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21.06.2021 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомлення рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-порталі ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву на кредит №101084805.

Після прийняття умов між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит №101084805 від 21.06.2021 р.

Укладання кредитного договору не оспорюється стороною відповідача.

Згідно п. п. 1.2 сума Договір про споживчий кредит (далі Договору) (загальний розмір) кредиту становить 20000 грн.

Згідно п. п. 1.3., 1.4. Договору Кредит наданий у строк - 30 днів з 21.06.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 21.07.2021 р.

Згідно п. п. 1.5. Договору орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 28000.00 гривень.

Згідно п. п. 1.5.1-1.5.2 Договору комісія за надання кредиту 2000 грн,, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 6000 грн. здійснюється за кожен день користування кредитом за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно п. п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка складає 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1 Договору Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.

21.06.2021 р. було перераховано кредитні кошти на рахунок ОСОБА_1 в сумі 20 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №29013999 від 21.06.2021 р.

Первісний Кредитодавець виконав вимоги укладеного між ним та відповідачем кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені.

Відповідач не заперечує факт укладання договору та отримання від первісного кредитора кредитних коштів.

Позичальник умов кредитного договору не виконала належним чином, у зв`язку із чим в неї утворилась заборгованість.

Відповідно до Розрахунку заборгованості, який здійснено ТОВ «Мілоан» заборгованість відповідача становить в загальному розмірі 18554,08 грн., яка складається з: 7200,80 грн. - борг по тілу, 11353,28 грн. - борг по відсоткам.

12.11.2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір відступлення прав вимоги № 13Т, відповідно до умов якого та витягу з реєстру прав вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право вимоги і до відповідача за кредитним договором №101084805 від 21.06.2021 р. у розмірі 18554,08 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ст. 11 Закону).

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів та комісії, умови кредитування.

Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі, надавши йому кредитні кошти, в свою чергу позичальник свої зобов`язання перед позикодавцем не виконав.

Щодо розрахунку заборгованості та наявності правових підстав для стягнення з відповідача тіла кредиту та відсотків, суд зазначає наступне.

Відповідно до Розрахунку заборгованості, який здійснено ТОВ «Мілоан» заборгованість відповідача становить в загальному розмірі 18554,08 грн., яка складається з: 7200,80 грн. - борг по тілу, 11353,28 грн. - борг по відсоткам.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно п. п. 1.3., 1.4. Договору Кредит наданий у строк - 30 днів з 21.06.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 21.07.2021 р.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору.

Згідно п. 2.2.2. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Відповідно до п. 2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.

У пункті 2.3 договору визначені умови пролонгації. Продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах.

Пунктом 2.3.1.1. Договору визначено умови пролонгації на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.com.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://tengo.com.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту (3% від поточного залишку - пролонгація на 3 дні, 5% від поточного залишку - 7 днів, 10% від поточного залишку - 15 днів). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.

Пунктом 2.3.1.2. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

З Розрахунку заборгованості ОСОБА_2 , який здійснено первісним кредитором ТОВ «Мілоан», встановлено наступне.

21.07.2021 р. був останнім днем строку кредитування, проте, у встановлений період відповідачем не було повернуто встановлений договором розмір грошових коштів (тіла та відсотків).

19.07.2021 р. строк кредитування було продовжено в порядку п.2.3.1.1. Договору шляхом сплати позичальником комісії на 15 днів.

Однак 06.08.2021 р. не відбулася сплата заборгованості та відповідач не пролонгував строк дії договору завчасно, відбулася пролонгація в порядку п.2.3.1.2 Договору (1 день).

06.08.2021 р. строк кредитування було продовжено в порядку п.2.3.1.1. Договору шляхом сплати позичальником комісії.

21.08.2021 р. строк кредитування було продовжено в порядку п.2.3.1.1. Договору шляхом сплати позичальником комісії.

Оскільки 06.09.2021 р. не відбулася сплата заборгованості та відповідач не пролонгував строк дії договору завчасно, відбулася пролонгація в порядку п.2.3.1.2 Договору, автопролонгація здійснювалася кредитором в порядку п.п. 1.6, 2.3.1.2 Договору з 06.09.2021 по 03.11.2021 включно - 59 днів.

В сукупності загальний термін пролонгації дії договору в порядку п.2.3.1.2 Договору не перевищує 60 днів, а тому суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Договір кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.

Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

ТОВ «Діджі Фінанс» має право на звернення до суду з даним позовом оскільки отримало права вимоги за вищевказаними договорами від первісного кредитора. У свою чергу, позивач не здійснював нарахування відсотків чи штрафних санкцій після отримання права вимоги.

За вказаних обставин, розмір спірної заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростовано, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості в повному обсязі у розмірі 18554,08 грн., яка складається з: 7200,80 грн. - борг по тілу, 11353,28 грн. - борг по відсоткам.

Щодо судового збору суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено в якості судового збору грошову суму у розмірі 2422,40 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень. Представник відповідача заперечує щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень та просить їх зменшити у зв`язку із завищеним розміром.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

01.11.2024 р. між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Стародуб І.В. було укладено договір про надання правової допомоги №42649746.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) та Акту на підтвердження факту надання правової допомоги, адвокатом Стародуб І.В. були надані наступні послуги:

- правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» - 2250,00 гривень (кількість витраченого часу 1,5 години);

- складання позовної заяви 3000,00 гривень (кількість витраченого часу 3 години);

- формування додатків до позовної заяви 750,00 гривень (кількість витраченого часу 1 година).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На думку суду, заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу (правової допомоги) не відповідає критерію співмірності, розумності та справедливості.

Щодо правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», то суд зазначає про те, що така послуга не є неминучою, з огляду на те, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому, представники ТОВ «Діджи Фінанс» участь у судових засіданнях не брали. Тому, суд вважає, що надання такої послуги є виключною ініціативою адвоката, а тому, не підлягає відшкодуванню.

Щодо складання позовної заяви та формування додатків, то сама позовна заява не значна за обсягом, категорія справи характеризується низькою складністю для якої характерна типова форма позовної заяви, справа немає значного суспільного інтересу, характеризується сталістю та єдністю законодавства, відсутністю потреби здійснювати пошук додаткової судової практики, додатки до позовної заяви містять лише ті документи, що надані ТОВ «Діджи Фінанс», а будь-якого самостійного збирання доказів (в тому числі через подання адвокатських запитів) адвокатом не здійснювалося.

Тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що 3 годин часу є тим проміжком часу, що є необхідним для складання зазначеної позовної заяви та подання її до суду, а тому, 3 000,00 гривень будуть тією сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка б відповідала критерію співмірності, розумності та справедливості.

Керуючись ст. ст. 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (адреса: Київська обл., м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, код ЄДРПОУ: 42649746) заборгованість за кредитним договором №101084805 від 21.06.2021 р. у розмірі 18554 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривень 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (адреса: Київська обл., м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, ) суму судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (адреса: Київська обл., м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, ) витрати на професійну правнику допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Текст рішення складено та підписано 11 листопада 2025 року.

Суддя Донцов Д.Ю.