Провадження № 2-др/638/89/25
03 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого Невеніцина Є.В.,
за участю секретаря Лєбєдєвої А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення суми попередньої оплати,-
ВСТАНОВИВ:
У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представники сторін надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.
Дослідивши заяву та додані до неї документи, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і пояснення, не ухвалено рішення.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
При поданні позовної заяви, представником позивача зазначалося, що орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу на момент подання позову складає 7000 грн, докази понесених судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
11 вересня 2024 року між адвокатом Ковінько Н.М та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги. За умовами договору адвокат бере на себе зобов`язання надавити клієнту правову інформацію, усні та письмові консультації, роз`яснення з правових питань, правовий супровід діяльності, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру та іншу правову допомогу за бажанням та замовленням клієнта. Гонорар адвоката визначається у твердій грошовій формі. Сума гонорару зазначається в актах прийому-передачі наданої правової допомоги та вказується у рахунках на оплату.
Згідно акту прийому-передачі від 21.10.2025 адвокатом було виконано роботи/надано послуги з надання правової допомоги клієнту: вивчення документів та матеріалів необхідних для складання претензії, надання консультації щодо прав клієнта як споживача, складання вимоги, складання позовної заяви, подача позовної заяви, складання заяви про зменшення позовних вимоги, подання заяви про зменшення позовних вимог, складання та подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, представництво інтересів в судовому засіданні. Вартість виконаних робіт становить 15 000 грн, акт підписаний позивачем.
Згідно рахунку-фактури №46 від 21.10.2025 позивачем сплачену адвокату 15 000 грн.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, представники позивача дійсно виконав надані послуги згідно акту-передачі наданих послуг по справі.
Разом з тим, згідно з пунктами 2 ,4 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ,зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, а також дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Пунктами 6,9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Не належить до інших видів правничої допомоги лобіювання, що здійснюється відповідно до Закону України "Про лобіювання"; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Також, пунктами 1,2,6 частини 1 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Так, проаналізувавши наданий представником позивача акт приймання-передачі наданих послуг, суд вважає безпідставним включення до нього такого виду послуг, як: подача позовної заяви та доданих до неї додатків через систему «Електронний суд», подача заяви про зменшення позовних вимог та доданих до неї додатків через систему «Електронний суд», подача заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через систему «Електронний суд», оскільки фактично охоплюються змістом наданих послуг з підготовки зазначених заяв в письмовому вигляді, які в акт включені окремо.
Крім того, такі види послуг як направлення заяв через систему «Електронний суд» не потребують спеціальних знань у галузі права та не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені у статті 1,19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому витрати на здійснення вказаних робіт не можуть бути відшкодовані, як витрати на професійну правничу допомогу.
Так, Верховний Суд у справі №9901/264/19 зазначив, що подання позову безпосередньо до канцелярії Касаційного адміністративного суду (500 грн. гривень) не може бути віднесено до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону № 5076-VI. А тому, витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.
Також, Верховний Суд у справі №904/4463/23 погодився з висновком місцевого господарського суду в частині того, що не підлягають до стягнення правові витрати за формування пакета документів та виготовлення скан-копій, направлення письмових заперечень, заяви сторонам по справі з ЕЦП (електронно-цифровим підписом адвоката) у системі Електронний суд, оскільки це не є окремим видом правової допомоги та не потребує спеціальних знань у сфері права.
Крім того, надання вказаних послуг також не передбачені рішенням № 13/1/7 Ради адвокатів Харківської області від 21.07.2021.
Таким чином, в цій частині стягнення витрат правової допомоги за нанаправлення заяв через систему «Електронний суд» не підлягають до задоволення.
Також, суд погоджується з твердженням представника відповідача щодо необгрунтованості включення до переліку наданих послуг із правової допомоги складання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки така заява подана у зв`язку із віддаленістю місцезнаходження адвоката від суду.
Щодо доводів представника відповідача про дії відповідача щодо врегулювання спору, примирення сторін, визнання відповідачем частини позовних вимог, суд зазначає наступне.
Позовна заява надійшла до суду 19.11.2024 та того ж дня отримання відповідачем в системі «Електронний суд». 20 листопада 2024 року по справі відкрито провадження, квитанції про повернення частини грошових коштів датовані червнем та липнем 2025 року, тобто відповідач через значний проміжок часу за період перебування справи в суді сплатив частину грошових коштів, при цьому жодної заяви про визнання позовних вимог або їх частини суду не надано.
Так, частиною 1 статті 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Жодної відповідної заяви відповідачем або його представником не надано, при цьому оцінку клопотанню представника відповідача про закриття провадження в частині позовних вимог дано в ухвалі суду від 21.10.2025.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд неодноразово в своїх постановах зазначав, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Неспівмірність суми гонорару визначається з критерію складності справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Враховуючи результат розгляду справи у вигляді задоволення позовних вимог позивача та з урахуванням критеріїв співмірності та розумності, адвокатських витрат, клопотання представника відповідача про зменшення розміру правових витрат, а також виходячи з її конкретних обставин, суд вважає за доцільне вимоги в цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, а відтак в іншій частині заяви про стягнення витрат на правову допомогу необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 139, 141, 270 ЦПК України, ЦПК України суд, -
Клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення суми попередньої оплати задовольнити частково.
Стягнути з з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
В іншій частині відмовити за необґрунтованістю.
Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційну скаргу може бути подано до Харківського апеляційного суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий Є.В.Невеніцин