РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю: секретаря судового засідання - Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та знесення самочинної забудови, третя особа Володимирська міська рада Волинської області,

ВСТАНОВИВ

У березні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є власницею цього будинку. По сусідству з нею, по АДРЕСА_2 , проживає відповідачка, яка є власником вказаної квартири.

Вказує, що відповідачка самовільно здійснила реконструкцію шляхом добудови до квартири розмірами 2,15 м х 2,45 м, з відхиленням від діючих будівельних та протипожежних норм, а саме, до існуючого будинку АДРЕСА_1 віддаль 5,47 м. Дана забудова порушує права позивачки, а саме в її вікна постійно іде дим з труби котла, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталася до відповідачки, щоб вирішити дану проблему, однак остання не реагує.

Крім того, позивачка неодноразово зверталася зі скаргами до уповноважених органів, проте питання не вирішено.

Відповідне будівництво з боку відповідачки створює позивачці перешкоди для користування своїм помешканням, які полягають у забрудненні повітря, що є небезпечним для життя і здоров`я.

Зважаючи на викладене позивачка просить зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно збудованої добудови до кв. АДРЕСА_3 , розміром 2,15 м х 2,45 м, з відхиленням від діючих будівельних та протипожежних норм.

Ухвалою суду від 27.03.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 27.05.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 02.12.2024 задоволено клопотання позивача та призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 19.05.2025 поновлено провадження у справі, у зв`язку з поверненням ухвали суду про призначення експертизи без виконання, та справу призначено до судового розгляду по суті.

01 вересня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення представника відповідачки, в яких він просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вони не ґрунтуються на законі.Вказав, що юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проєкту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проєкту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо. Отже, самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до ст. 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт будівництва підлягає лише у випадках, якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. В усіх інших випадках знесенню передує встановлення можливості перебудови об`єкта будівництва.

Спірне приміщення є господарське, у якому встановлено твердопаливний котел, не є котельнею, проте по суті це пічне приміщення, в якому знаходиться твердопаливний котел КС-ТГВ-16, потужністю 16 кВт, розрахований на опалення невеликих приміщень, що не вважається промисловим опалювальним устаткуванням і не відноситься до технічних приміщень - котелень із системами опалення потужністю 100 кВт, для встановлення яких потрібно відповідні дозволи та дотримання норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» та ДБН В.2.5-77:2014 «Котельні». Твердопаливні котли такого типу встановлюються громадянами в коридорах, кухнях, кладових приміщеннях будинків та квартир. Отже, твердопаливний котел тривалого горіння потужністю 16 кВт не відноситься до котельної установки та використовується для обігріву лише однієї будівлі, а не кількох споживачів.

Крім того, станом на день розгляду справи котел демонтовано.

Також зазначив, що відповідно до Інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (додається) , право власності на земельну ділянку за адресою Відповідача (Кадастровий номер земельної ділянки :01:003:5357) належить Відповідачу, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель Землі житлової та громадської. Відповідно Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. № 406, добудова до квартири розміром 2,15 м.кв на 2,45 м.кв. не є об`єктом, що потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, так як не тимчасовою спорудою без влаштування фундаменту.

Відповідно до акта обстеження добудови до одноповерхового будинку №8 квартири АДРЕСА_4 від 26.07.2023 року, не зазначено які саме норми ДБН та протипожежні норми порушено відповідачкою, і в частині чого будівництва чи екологічних норм, а саме задимлення, відповідно до позовної заяви є перешкодою у користування будинком позивачу.

Виходячи з вищевикладеного, представник відповідача вважає, що підстав для висновку, що зведена господарська споруда ганок (котельня) є самочинним будівництвом немає, так як вона збудована на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту діюче законодавство не вимагає, наявність істотних порушень будівельних норм і правил, неможливості перебудови стороною позивача не доведено. Позивач фактично обґрунтовує позов негативними наслідками від викидів твердопаливного котла, який розміщений у прибудованому відповідачем приміщенні, проте позивач не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність використання спірного приміщення як котельні та невідповідність цього приміщення відповідним пожежних та екологічним нормам. Від проведення, призначеної судом відповідної експертизи позивач відмовилася.

Отже, позивачка не надала доказів того, яким чином ганок (котельня) порушує її права як суміжного землекористувача, зокрема, призводить до шкідливого впливу на її здоров`я.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Савюк К.О. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу за їх відсутності.

Представник третьої особи Володимирської міської ради Волинської області, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи.

Вислухавши пояснення представника позивачки, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 проживає у будинку АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 та копією витягу з Державного реєстру речових прав № 361063184 від 08.01.2024.

Житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. кадастровий номер: :01:003:5357, яка була передана позивачці ОСОБА_1 безоплатно у власність для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради Волинської області №18/15 від 20.06.2012, що підтверджується технічною документацією та інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, які наявні в матеріалах справи.

Відповідачка ОСОБА_2 мешкає у квартирі АДРЕСА_3 , та є власницею вказаної квартири, що підтверджується довідкою Управління «ЦНАП» від 25.03.2024 № 490/1-10 та витягом з Державного реєстру речових прав № 322559488 від 11.02.2023.

Квартира АДРЕСА_3 , розташована на земельній ділянці площею 0,0111 га кадастровий номер: :01:003:0438, що межує із земельною ділянкою позивачки ОСОБА_1 , яка була передана відповідачці ОСОБА_2 у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення Володимирської міської ради Волинської області №25/58 від 19.05.2023, що підтверджується технічною документацією, яка наявна в матеріалах справи.

Згідно Акту обстеження добудови до одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 26.07.2023 комісією у складі: начальника відділу містобудування і архітектури управління містобудування, архітектури та комунальних ресурсів виконавчого комітету міської ради Киби Т.Я.; начальника управління інфраструктури виконавчого комітету міської ради Возного І.П.; головного спеціаліста відділу земельних та природних ресурсів управління містобудування, архітектури та комунальних ресурсів виконавчого комітету міської ради Лесь І.Ф., проведено візуальне обстеження добудови до одноповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 . Зазначено, що будівельні роботи розпочато без отримання вихідних даних на будівництво, без дозволу Інспекціїї ДІАМ на початок будівельних робіт на невиділеній для цієї мети земельній ділянці. В результаті чого власницею квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_2 самовільно здійснюється реконструкція шляхом добудови до квартири розмірами 2,15 м х 2,45 м, з відхиленням від діючих будівельних та протипожежних норм, а саме: до існуючого будинку АДРЕСА_1 віддаль 5,47 м, до межі сусідньої земельної ділянки 0,45 м. Своїми діями власниця квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_2 порушила законні інтереси власників житлового будинку АДРЕСА_1 : не дотримуючись діючих будівельних та протипожежних норм. Комісією рекомендовано, згідно ст.376 ЦК України, звернутися до суду з позовом про знесення цієї самочинної забудови.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з положеннями статей 386, 391, 396 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

Зокрема, відповідно до частин четвертої, п`ятої, шостої, сьомої статті 376 ЦК України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення.

Під час вирішення питання про те, чи є відхилення від проєкту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо. Отже, самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 725/5630/15-ц (провадження № 14-341цс18), а також у постановах Верховного Суду: від 17 січня 2022 року у справі № 442/4338/17 (провадження № 61-1460св21), від 03 вересня 2025 року в справі № 199/4867/23 (провадження № 61-12811св24).

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови (постанова Верховного Суду від 29.01.2024 у справі № 587/517/21).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 заявляє вимогу про зобов`язання ОСОБА_2 знести самовільно збудовану добудову до квартири АДРЕСА_3 , посилаючись на те, що вказана добудова порушує її права, створює їй перешкоди для користування своїм помешканням, які полягають: в забрудненні повітря, що є небезпечним для життя і здоров`я, оскільки в її вікна постійно іде дим з труби.

В обґрунтування наявності порушеного цивільного права (інтересу) позивач ОСОБА_1 вказує, що відповідні будівельні роботи відповідачкою ОСОБА_2 були проведені з відхиленням від діючих будівельних та протипожежних норм.

Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц.

Отже, ОСОБА_1 звертаючись до суду з цим позовом мала довести суду не лише факт порушення відповідачкою ОСОБА_2 під час проведення будівельних робіт законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, але і те, що внаслідок таких були порушені її законні права та інтереси.

Проте, позивачкою ОСОБА_1 , у порушення, вказаних вище вимог, не доведено тих обставин, що здійснені відповідачкою ОСОБА_2 будівельні роботи створюють їй перешкоди у користуванні належним їй на праві власності будинком АДРЕСА_1 та, відповідно, порушують права і законні інтереси останньої.

Водночас, відповідно до інформації наданої Володимирською міською радою від 27.10.2025 року №3072/1.21/2-25 за результатами обстеження комісією будинковолодіння ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , встановлено відсутність пічного опалення та /або кухонного вогнища на твердому паливі. Дані обставини підтверджуються Актом обстеження житлового приміщення на наявність/відсутність пічного опалення та /або кухонного вогнища на твердому паливі від 17.10.2025 року.

Окремо суд вважає необхідним зауважити, що контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції здійснюється органами державного архітектурно - будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 41 Закону України № 3038-VI від 17.02.2011 року, п. 1 п. 2 Порядку № 553 від 23.05.2011 року, який за умови невиконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням (ст. 38 Закону України № 3038-VI від 17.02.2011 року).

На підставі наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 4,5,12,13,76,81,89,141, 246,263-265,352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та знесення самочинної забудови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію судового рішення протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі надіслати учасникам справи.

Повне рішення суду складено 05.11.2025.

Інформація про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- третя особа: Володимирська міська рада Волинської області, місцезнаходження: вул. Д.Галицького, 5 м. Володимир, Волинська область, .

Головуючий А.М.Лутай