Номер провадження 2/754/6053/25
Справа №754/8979/25
30 жовтня 2025 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді Скрипки О.І.,
при секретарі Моторенко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28.12.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 73959391, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000,00 грн., строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,250 % в день (базова процентна ставка/фіксована), комісія за надання кредиту 15 % від суми наданого кредиту в розмірі 300,00 грн., процентна ставка за понадстрокове користування позикою (пеня) за день становить 4,0 %. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Позикодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за посередництвом - платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». В подальшому, 29.12.2024 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 13863477 до вищевказаного кредитного договору, за умовами якого кредитодавець збільшив суму наданого кредиту з 2000,00 грн. на 8000,00 грн.
Як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 18 005,00грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2905,00 грн. - сума заборгованості по процентам за користування; 4800,00 грн. - заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування; 300,00 грн. - заборгованість за комісією.
З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 09.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву, у прохальній частині позову просить розглядати справу в його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки, ухвали про відкриття провадження, та копії позовної заяви з додатками на адресу місця зареєстрованого проживання.
Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач у визначений строк не надала суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження, проти чого не заперечував представник позивача у своїй заяві.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як передбачено ч.1ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 28.12.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 73959391.
За п.2.2 Договору, позики сума позики становить 2000,00 гривень, строк позики - 30 днів, базова процентна ставка - 0,25 % (фіксована), комісія за надання кредиту 15,00 % - 300,00 грн., дата повернення позики 26.01.2025 року, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 4,00 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17 %.
Згідно п.2.3 договору, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до кредитного договору, а також паспорту споживчого кредиту, загальні витрати по кредиту становлять 450,00 грн., з яких 300,00 грн. комісія, 150,00 грн. - відсотки за користування кредиту. Загальна вартість кредиту становить 2450,00 грн.
29.12.2025 року між сторонами укладено додаткову угоду № 13863477, згідно якої внесено зміни в п.2.2.1 п.2.2 договору в частині визначення розміру суми кредиту - 10 000,00 грн., в п.2.2.3 в частині розміру відсотків - 1,00 % в день, а також визначено нову орієнтовну вартість кредиту в розмірі 13 205,00 грн.
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до кредитного договору після укладення додаткової угоди, загальна вартість кредиту становить 13 205,00 грн., з яких 10 000,00 грн. - сума кредиту, 2905,00 грн. - проценти за користування кредитом, 300,00 грн. - комісія за надання кредиту.
З наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало, надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн.
Судом також встановлено, що всупереч умов кредитного договору та норм закону відповідач допустив порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором для погашення його договірних зобов`язань. В зв`язку із цим у відповідача виникла заборгованість в загальному розмірі 18 005,00грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2905,00 грн. - сума заборгованості по процентам за користування; 4800,00 грн. - заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування; 300,00 грн. - заборгованість за комісією.
Між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у кредит (позику). Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України.
Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання.
Так, відповідно до розрахунків, які надані позивачем, відповідач має заборгованість в розмірі 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 300,00 грн. - заборгованість за комісією.
Доказів повернення відповідачем позивачу вказаних сум основних зобов`язань (тіла кредиту) та комісії матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості у цій частині є обґрунтованою і з відповідача на користь позивача належить стягнути 10 300,00 грн.
Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача процентів, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України».
За умовами договору № 73959391, з урахуванням додаткової угоди, кредитні кошти надавалися до 26.01.2025 року на 30 днів. Отже, позивач має право на стягнення процентів у розмірі, встановленому договором, за період до 26.01.2025 року.
Сума відсотків за період з 28.12.2025 року по 26.01.2025 року становить 2905,00 грн., які можуть бути стягнуті з відповідача.
Відсотки за більший період не можуть стягуватися у розмірі, встановленому договором, а захист прав позивача у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання можливий лише шляхом нарахування 3% річних та інфляційного збільшення боргу.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту за договором позики в розмірі 10 000,00 грн., комісії в розмірі 300,00 грн., а також процентів, нарахованих в межах строку дії договору позики в розмірі 2905,00, а всього 13 205,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відтак позов в цій частині необхідно задовольнити та стягнути з відповідача вказані суми, а в іншій частині позовних вимог щодо нарахованих прострочених відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору слід відмовити.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2220,76 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2024 року між АО «Правовий діалог» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір про надання правової допомоги № 03-08/2023, в якому позивачем та адвокатським об`єднанням було погоджено, що: сторони погодили, що адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту правничої допомоги, яка полягає у здійсненні об`єднанням комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, укладеними між клієнтом та боржниками у судовому порядку. Перелік боржників, щодо яких клієнт просить надати правничу допомогу, зазначаються у реєстрі боржників.
06.05.2025 року між АО «Правовий діалог» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено додаткову угоду № 4 якою доповнено додатковим переліком фізичних осіб, щодо яких об`єднанням надаються послуги за договором.
14.05.2025 позивач та адвокатське об`єднання підписали Акт приймання-передачі правової допомоги (послуг) до договору про надання правової (правничої) допомоги № 03-08/2023 від 03.08.2023 року, в якому зафіксовано факт передання об`єднанням позивачу правової допомоги з надання послуг з правничої допомоги у межах судової справи щодо боржника ОСОБА_1 у Деснянському районному суді м. Києва у розмірі 7100,00 грн.
Згідно платіжної інструкції від 19.11.2025 року № 168325, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перерахувало АО «Правовий діалог» оплату за юридичні послуги відповідно до договору у сумі 7 100,00 грн.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору, кількість судових засідань; з огляду на приписи ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн., що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, фінансового стану обох сторін.
Керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: