Провадження № 22-ц/811/2929/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року м.Львів

Справа № 461/10042/24

Провадження № 22-ц/811/2929/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка підписана представником ОСОБА_5 , на рішення Галицького районного суду міста Львова, ухвалене в місті Львові 1 серпня 2025 року у складі судді Юрківа О.Р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - ОСОБА_6 , про поділ майна подружжя; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи - ОСОБА_7 , про поділ майна подружжя,-

встановив:

2 грудня 2024 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову посилається на те, що з 30 січня 1999 року він ( ОСОБА_4 ) перебував у шлюбі із ОСОБА_9 , який розірвано рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2024 року. За час шлюбу ними ( ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ) набуто у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 48,8 кв.м (житлова площа: 26,1 кв.м) та земельну ділянку площею 0,7000 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, село Берестечко, урочище Степанський, кадастровий номер :01:001:0564. Просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 48,8 кв.м, а за відповідачем - право власності на земельну ділянку площею 0,7000 га, що розташована в селі Берестечко, Верховинського району Івано-Франківської області. Зазначає, що ринкова вартість вказаних об`єктів є приблизно однаковою, тому запропонований спосіб поділу забезпечує рівність часток подружжя. Стверджує, що такий поділ є справедливим та обґрунтованим, з врахуванням інтересів їхньої доньки, яка проживає з ним (позивачем).

3 березня 2025 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_8 про поділ майна подружжя. В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_4 не вказав усе майно, яке придбано подружжям у спільну сумісну власність під час шлюбу. До спільно нажитого майна належать: корпоративні права у ТзОВ «ДДЛ», Код ; корпоративні права у ТзОВ «ДДУ», Код ; приміщення квартири АДРЕСА_2 загальною площею 75,3 кв.м; квартира АДРЕСА_3 загальною площею 110,2 кв.м (житлова площа 75 кв.м); житловий будинок загальною площею 699,3 кв.м (житлова площа 367,8 кв.м) зі складовими частинами об?єкта: протизсувна споруда літ А-2 площею 730,6 кв.м, гараж літ. «Б» площею 53,5 кв.м), розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ; земельна ділянка площею 0,0571 га, за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий № :07:003:0027. Просила визнати за нею право приватної власності на частину вказаних об`єктів нерухомого майна та стягнути зі ОСОБА_4 500 000 грн. вартості частки у статутному капіталі ТОВ «ДДУ» та 100 000 грн. вартості частки у статутному капіталі ТОВ «ДДУ».

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 1 серпня 2025 року визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 майно, набуте під час шлюбу, а саме: земельну ділянку площею 0,7000 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , кадастровий № :01:001:0564; квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 48,8 кв.м (житлова площа 26,1 кв.м); корпоративні права, частку у статутному капіталі ТзОВ «ДДУ» (Код ); корпоративні права, частку у статутному капіталі ТзОВ «ДДЛ» (Код ). Спільні кошти подружжя у сумі 9 269 459 грн., використані на придбання: садового будинку, загальною площею 65,3 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060; земельної ділянки, площею: 0,062 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236, кадастровий номер: :08:000:0171; земельної ділянки, площею; 0,0454 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236, кадастровий номер: 462З688200:02:001:0194; транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель GLE 400 D-4MATIC, VIN-код: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Визнано за ОСОБА_4 : право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 48,8 кв.м (житлова площа - 26,1 кв.м); право власності на корпоративні права, частку у статутному капіталі ТзОВ «ДДУ» (Код ). Визнано за ОСОБА_2 : право власності на земельну ділянку площею 0,7000 га, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, село Берестечко, урочище Степанський, кадастровий номер :01:001:0564. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 грошову компенсацію в розмірі 4 487 781,51 грн. У задоволенні позовної вимоги в частині визнання грошових коштів в розмірі 10 410 390,66 грн., отриманих за борговими зобов`язаннями ТОВ «ДДУ» такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 половину цієї суми - 5 205 195,33 грн. відмовлено за безпідставністю. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право виплати вартості частки в статутному капіталі ТзОВ «ДДУ» (Код ) в розмірі 100 000 грн.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_4

ОСОБА_4 вважає рішення суду незаконним в частині відмови у задоволенні позову про визнання коштів в розмірі 10 410 390,66 грн., отриманих за борговими зобов`язаннями ТОВ «ДДУ» такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 половини цієї суми - 5 205 195,33 грн. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, висновки якого не відповідають дійсним обставинам справи. Судом не було надано належної оцінки поданим доказам. Сума заборгованості ТзОВ «ДДУ» перед підприємствами складає 10 410 390,66 грн., а саме: ТзОВ «БЕТОНІКС» - 74 795 грн., ПП «Тріада» - 9 078 208 грн., ФМІ ім. Г.В.Карпенка НАН України - 1 257 387,66 грн., що підтверджується довідкою від 2 квітня 2025 року №0204/2025. Вказує, що при поділі спільного сумісного майна подружжя суди повинні враховувати не лише активи але і боргові зобов`язання, що виникли в інтересах сім`ї, незалежного від того, на чиє ім`я вони оформлені. Просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовну вимогу про визнання грошових активів в розмірі 10 410 390,66 грн., отриманих за борговими зобов`язаннями ТОВ «ДДУ» такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на його ( ОСОБА_4 ) користь половину цієї суми - 5 205 195,33 грн. В решті рішення суду просить залишити без змін.

ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Суд помилково не включив до переліку майна, що підлягає поділу, наступні об`єкти нерухомості: квартиру АДРЕСА_2 ; житловий будинок АДРЕСА_5 та земельну ділянку площею 0,0571 га з кадастровим №:07:003:0027; квартиру АДРЕСА_3 . Вважає, що грошові кошти, які були передані ОСОБА_7 за договорами позики її батьком ОСОБА_4 на загальну суму 40 00 000 грн. є спільними коштами подружжя та є майном, яке набуте спільно за час шлюбу на праві спільної сумісної власності подружжя. Зазначає, що договори позики були укладені через десять днів після набрання законної сили рішення суду про розірвання шлюбу, однак кошти у сумі 40 00 000 грн. ОСОБА_4 не міг набути у власність самостійно протягом такого короткого терміну і вони не можуть бути особистою власністю. Стверджує, що не надавала дозволу на укладення договору позики. Частина майна, яке суд визнав спільною сумісною власністю подружжя, належить їхній доньці - ОСОБА_6 . З моменту реєстрації позовної заяви ОСОБА_4 вчиняє активні правочини та інші дії, спрямовані на відчуження й перерозподіл майна, нажитого ними під час шлюбу. Просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 1 серпня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_4 відмовити, а її ( ОСОБА_2 ) зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Судові витрати просить стягнути зі ОСОБА_4 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що з 30 січня 1999 року ОСОБА_4 та ОСОБА_11 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії НОМЕР_3 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому 30 січня 1999 року (актовий запис №81).

Вони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 грудня 2024 року у справі №461/9461/24 шлюб сторін розірвано, рішення набрало законної сили.

За час перебування у шлюбі сторони набули наступне майно: земельну ділянку площею 0,7000 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , кадастровий №:01:001:0564, оціночна вартість об`єкта становить 3 094 400 грн.; квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 48,8 кв.м (житлова площа - 26,1 кв.м) оціночна вартість об`єкта становить 3 141 347,74 грн.; корпоративні права у виді частки у статутному капіталі ТзОВ «ДДЛ» (Код , адреса: 79011, Україна, Львівська область, м. Львів, вул. Паркова, 9), заснованого 6 грудня 2016 року ОСОБА_4 , якому належить 100% частки, зі статутним капіталом 1 000 000 грн. Інших учасників у ТзОВ «ДДЛ» немає. Дані відомості відображені в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно з висновком ПП «Оціночна компанія «Апекс» від 31 грудня 2024 року, ринкова вартість 100% корпоративних прав ТзОВ «ДДЛ» становить 1 грн.; у виді частки у статутному капіталі ТзОВ «ДДУ» (Код , адреса: 79011, Україна, Львівська область, м.Львів, вул. Володимира Великого, 67 А), яке було засновано 4 січня 2017 року. Засновнику ОСОБА_4 у цьому Товаристві належить 20% частки у розмірі 200 000 грн. Інши учасником у ТзОВ «ДДУ» є ТзОВ «DDL» (Польща) із часткою 800 000 грн. Дані відомості відображені в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Спільні кошти подружжя у сумі 9 269 459 грн. використані на придбання: садового будинку загальною площею 65,3 кв.м, який розташований за адресою: Львівська область, Львівський район, с.Соснівка, «Джерело» кооперативно - садівниче товариство Львівського автотранспортного підприємства 14606, будинок 37, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, оціночна вартість об`єкта 4 019 899 грн.; земельної ділянки площею 0, 062 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236, кадастровий номер: :08:000:0171, оціночна вартість земельної ділянки - 981 505 грн.; земельної ділянки, площею 0,0454 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236, кадастровий номер: :02:001:0194, оціночна вартість земельної ділянки - 718 715 грн; транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель GLE 400 D-4MATIC, VIN-код: НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Середньоринкова вартість цього транспортного засобу становить 3 549 340 грн.

З виписки АТ «ОТП БАНК» від 21 травня 2025 року вбачається, що за період з 17 вересня 2020 року по 7 грудня 2022 року на користь ОСОБА_4 поступили кошти в розмірі 5 852 335,00 грн.

Відповідно до заяви від 9 серпня 2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лозинською О.М., ОСОБА_4 отримано від ОСОБА_13 3 000 000 грн. у якості повернення позики відповідно до договору позики від 18 грудня 2018 року.

Встановлено, що 23 листопада 2015 року, відповідно до договору дарування приміщення квартири ОСОБА_13 подарувала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 75,3 кв.м. Це приміщення належало дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу приміщення квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюбинським А.В. 31 жовтня 2014 року за реєстровим № 441 та акта прийому-передачі від 31 жовтня 2014 року, складеного АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_13 .

Згідно договору дарування житлового будинку від 9 серпня 2023 року, зареєстрованого в реєстрі за № 683 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М., ОСОБА_13 передала безоплатно у власність ОСОБА_4 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 699,3 кв.м, житлова площа - 367,8 кв.м. До будинку відносяться складові частини: протизсувна споруда (нежитлова будівля) під літ. А-2 площею 730,6 кв.м, гараж під літ. «Б» площею 53,5 кв.м, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 9 серпня 2023, індексний номер витягу 342190747. Зазначений будинок до відчуження належав ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_5 , виданого 11 жовтня 2010. Відчужуваний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0571 га, місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_5 , кадастровий номер: :07:003:0027, цільове призначення - для житлового будинку.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 9 серпня 2023 року ОСОБА_13 передала безоплатно у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0571 га, місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_5 , кадастровий номер: :07:003:0027, цільове призначення - для житлового будинку. Відчужувана земельна ділянка належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_6 від 6 серпня 2013 року, виданого Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції, зареєстрована в реєстрі за № 684 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 9 серпня 2023, індексний номер витягу 342191814.

Згідно договору дарування від 28 квітня 2023 року ОСОБА_4 отримав у дар від ОСОБА_14 квартиру АДРЕСА_3 , яку 4 лютого 2025 року ОСОБА_4 згідно з договором дарування безоплатно передав у власність дочки сторін - ОСОБА_7 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 61 цього Кодексу об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,7000 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, село Берестечко, урочище Степанський, кадастровий номер :01:001:0564, та квартира АДРЕСА_1 , корпоративні права: частка у статутному капіталі ТОВ «ДДУ» () та частка у статутному капіталі ТОВ «ДДЛ» () набуті сторонами у шлюбі.

За період з 17 вересня 2020 року по 7 грудня 2022 року на рахунок ОСОБА_4 надійшли грошові кошти в розмірі 5 852 335 грн. та 3 000 000 грн., які були використані ОСОБА_2 на придбання майна, яке перебуває у її користуванні і набуте не в інтересах сім`ї, поза волею ОСОБА_4 : садового будинку загальною площею 65,3 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, оціночна вартість об`єкта 4 019 899 грн.;

земельної ділянки, площею: 0, 062 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236, кадастровий номер: :08:000:0171,оціночна вартість земельної ділянки 981 505 грн;

земельної ділянки, площею: 0,0454 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236, кадастровий номер: :02:001:0194, оціночна вартість земельної ділянки 718 715 грн;

транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель GLE 400 D-4MATIC, VIN-код: НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Середньоринкова вартість транспортного засобу становить 3 549 340 грн. Право власності на зазначене майно було зареєстроване за ОСОБА_6 , яка не мала відповідних доходів на його придбання.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 4 вересня 2024 року у справі № 754/9261/19, досить часто учасники цивільного обороту у спорах про поділ майна за допомогою договору позики чи розписки про отримання в позику грошових коштів, у яких вказано, що ці грошові кошти передаються на придбання певного конкретного майна, намагаються спростувати презумпцію спільності майна подружжя. Використання таким чином договору позики, очевидно, не враховує, що регулююча сила договору стосується його сторін, а тому не може кваліфікуватися як добросовісне та є неприпустимим.

ОСОБА_2 не надала суду доказів на підтвердження придбання нею майна за самостійно набуті кошти, а також отримання таких у позику від ОСОБА_6 .

Факт передачі коштів не підтверджений належними доказами, враховуючи особу ОСОБА_6 , її вік та матеріальний стан, що залежить від допомоги батьків.

Встановлено, що до складу спільного майна подружжя включаються кошти в сумі 9 269 459 грн., використані ОСОБА_2 поза волею ОСОБА_4 на придбання: садового будинку, загальною площею 65,3 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, оціночна вартість об`єкта 4 019 899 грн; земельної ділянки, площею: 0, 062 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236, кадастровий номер: :08:000:0171, оціночна вартість земельної ділянки 981 505 грн; земельної ділянки, площею: 0,0454 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236, кадастровий номер: :02:001:0194, оціночна вартість земельної ділянки 718 715 грн; транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель GLE 400 D-4MATIC, VIN-код: НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , середньоринкова вартість колісного транспортного засобу становить 3 549 340 грн.

Сам по собі факт того, що майно набуте подружжям у шлюбі зареєстровано на праві власності за одним із них, не спростовує поширення на таке майно правового режиму спільного майна подружжя, оскільки за змістом ст. 60 СК України право спільної сумісної власності на майно виникає в обох з подружжя одночасно.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ч. 1 ст. 70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками та припинення відносин спільної власності взагалі. У разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року № 17-pп/2012 у справі № 1-8/2012 за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКО» щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 61 СК України, статутний капітал та майно приватного підприємства є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц, помилковим є висновок апеляційного суду про можливість задоволення вимоги про виплату частини вартості внесеного одним з подружжя вкладу у статутний капітал товариства. Позивач може вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі визначеної на дату пред`явлення позовних вимог.

У постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 925/1165/14 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства. За наявності спору щодо визначення вартості майна, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами (стаття 76 ГПК України).

Поділ маи?на, що є об`єктом права спільноі? сумісноі? власності подружжя, здіи?снюється шляхом виділення и?ого в натурі, а в разі неподільності, присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1,2 ст. 71 СК Украі?ни), або реалізується через виплату грошовоі? чи іншоі? матеріальноі? компенсаціі? вартості и?ого частки (ч. 2 ст. 364 ЦК Украі?ни).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 5 червня 2025 року у справі № 752/9009/19, суть поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. Під час здійснення поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути насамперед ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, в зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням переліку об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їх вартості.

Згідно із постановою Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та наступного його виконання.

Поділ майна подружжя здійснюється визначенням розміру часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (ст. 70 СК України); здійсненням поділу майна в натурі відповідно до визначених часток (ст.71 цього Кодексу). У випадку множинності об`єктів нерухомого майна, що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію.

Вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такої у мінімальному розмірі.

Встановлено, що у власності сторін перебувають: земельна ділянка площею 0,7000 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, село Берестечко, урочище Степанський, кадастровий номер :01:001:0564, та квартира АДРЕСА_1 .

Склад та обсяг майна, яке є спільною сумісною власністю сторін, підлягає реальному поділу шляхом передачі кожному з подружжя окремих об`єктів нерухомого майна.

Суд вважав доцільним проведення у даній справі реального поділу майна між подружжям у спосіб виділення кожному в натурі окремого об`єкта майна та виходив з того, що частки дружини/чоловіка у спільному майні є рівними, вартість майна, його місцезнаходження, а також порядок користування майном, який склався між подружжям.

З матеріалів справи вбачається, що квартирою АДРЕСА_1 , після припинення подружніх стосунків сторін користувався ОСОБА_4 .

Земельна ділянка площею 0,7000 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , кадастровий номер :01:001:0564 зареєстрована за ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У разі використання одним із подружжя спільних коштів всупереч ст. 65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки.

Кошти в сумі 9 269 459 грн. використані ОСОБА_2 на її розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї, такі кошти судом враховано при поділі та присуджено ОСОБА_4 грошову компенсацію в розмірі 4 634 729,5 грн.

Встановлено, що вартість земельної ділянки площею 0,7000 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, село Берестечко, урочище Степанський, кадастровий номер :01:001:0564, становить 3 094 400,00 грн.

Вартість квартири АДРЕСА_1 загальною площею 48,8 кв.м (житлова площа: 26,1 кв.м) становить 3 141 347,74 грн.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про реальний поділ майна між подружжям у спосіб виділення кожному в натурі окремих видів (об`єктів) майна: визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 48,8 кв.м (житлова площа; 26,1 кв.м); та визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,7000 га, розташовану за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, село Берестечко, урочище Степанський, кадастровий номер :01:001:0564.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 925/1165/14, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства.

Сторонами не заперечується право спільної сумісної власності на корпоративні права - частку у статутному капіталі ТзОВ«ДДУ» (Код ) та корпоративні права - частку у статутному капіталі ТзОВ «ДДЛ» (Код ).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц зазначено, що у разі внесення одним із подружжя як вкладу у статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства набуває право на частку учасника цього товариства. Інший з подружжя, який був співвласником коштів, внесених у статутний капітал товариства, з метою захисту свого права при поділі їх спільного сумісного майна набуває право вимагати виплати половини вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Суд виходив з презумпції, що вартість частки у статутному капіталі відповідає розміру внеску, якщо тільки сторона, яка стверджує про зміну цієї вартості на час розгляду справи, не доведе, що вартість частки змінилась (зросла або внаслідок звичайної діяльності товариства зменшилась).

Відповідно до Висновку про вартість майна від 31 грудня 2024 року, виконаного ПП «Оціночна компанія «Апекс» на замовлення ТОВ «ДДЛ» щодо оцінки корпоративних прав ТОВ «ДДЛ», що становлять 100% статутного капіталу товариства, вартість об`єкта становить 1 грн.

На підставі цього, ОСОБА_2 має право на компенсацію половини вартості цієї частки, що становить 0,50 грн.

Судом встановлено, що співзасновником ТзОВ «ДДУ» (Код , зареєстрованого 4 січня 2017 року за адресою: АДРЕСА_8 , є ОСОБА_4 , якому належить 20% статутного капіталу, що становить 200 000 грн. Іншим учасником є ТзОВ «DDL» (Польща) з часткою 800 000 грн. Кошти, вкладені в створення ТзОВ «ДДУ» як внесок до статутного капіталу в розмірі 200 000 грн., були спільними коштами подружжя, тому ОСОБА_2 має право на компенсацію половини вартості цієї частки в розмірі 100 000 грн.

Виходячи із обсягу та вартості спільного майна, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що в сукупності стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає грошова компенсація в розмірі 4 487 781,51 грн. за відхід від ідеальної частки.

Вимога ОСОБА_4 в частині визнання грошових коштів в розмірі 10 410 390,66 грн., отриманих за борговими зобов`язаннями ТзОВ «ДДУ» такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням подружжя, та підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 половину цієї суми - 5 205 195,33 грн., не доведена жодними допустимими та достовірними доказами.

Відповідно до ст. 57 СК України майно, набуте одним із подружжя за час шлюбу на підставі договору дарування, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до договору дарування приміщення квартири від 23 листопада 2015 року ОСОБА_13 , яка є матір`ю позивача, подарувала ОСОБА_4 приміщення квартири АДРЕСА_2 загальною площею 75,3 кв.м. Це приміщення квартири належало ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу приміщення квартири, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Коцюбинським А.В. 31 жовтня 2014 року за реєстровим № 441, та акта прийому-передачі від 31 жовтня 2014 року

Згідно з договором дарування житлового будинку від 9 серпня 2023 року, який зареєстрований в реєстрі за № 683 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М., ОСОБА_13 передала безоплатно у власність ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_5 загальною площею 699,3 кв.м, житлова площа - 367,8 кв.м. До будинку відносяться складові частини: протизсувна споруда (нежитлова будівля) під літ. А-2 площею 730,6 кв.м, гараж під літ. «Б» площею 53,5 кв.м. Зазначене підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 9 серпня 2023 року, індексний номер витягу 342190747. Відчужуваний житловий будинок належав ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_5 , виданого 11 жовтня 2010 року. Відчужуваний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0571 га, місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_5 , кадастровий номер: :07:003:0027, цільове призначення - для житлового будинку.

За договором дарування земельної ділянки від 9 серпня 2023 року ОСОБА_13 передала безоплатно у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0571 га, місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_5 , кадастровий номер: :07:003:0027, цільове призначення - для житлового будинку. Відчужувана земельна ділянка належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_6 від 6 серпня 2013 року, виданого Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції. Цей договір зареєстрований в реєстрі за № 684 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М., що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 9 серпня 2023 року, індексний номер витягу 342191814.

Згідно з договором дарування від 28 квітня 2023 року ОСОБА_4 отримав у дар від ОСОБА_14 квартиру АДРЕСА_3 , яку 4 лютого 2025 року, згідно з договором дарування безоплатно передав у власність дочки сторін - ОСОБА_7 .

ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів того, що вказане нерухоме майно придбане за спільні кошти подружжя та спростовано показами свідка ОСОБА_13 і нотаріально посвідченими договорами.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_2 загальною площею 75,3 кв.м; житловий будинок АДРЕСА_5 загальною площею 699,3 кв.м, житлова площа - 367,8 кв.м (зі складовими частинами: протизсувна споруда (нежитлова будівля) літ. А-2 площею 730,6 кв.м, гараж літ. «Б» площею 53,5 кв.м. ); земельна ділянка площею 0,0571 га, розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер: :07:003:0027; квартира АДРЕСА_3 набуті ОСОБА_4 на підставі договорів дарування; відповідно, це майно є його особистою власністю і поділу як майно подружжя не підлягає.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позовів, що буде належним забезпеченням прав та обов`язків сторін як колишнього подружжя.

Звисновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка підписана представником ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 1 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2025 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________Р. В. Савуляк