Провадження № 2-з/522/585/25
УХВАЛА

04 листопада 2025 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Тарановського Дмитра Сергійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Водоспад», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко Віолетта Вячеславівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Яковлева Інна Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Джурук Наталя Володимирівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси з Хаджибейського районного суду м.Одеси надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Водоспад», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко Віолетта Вячеславівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Яковлева Інна Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Джурук Наталя Володимирівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна, в якій просить:

1. Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Водоспад» на користь ОСОБА_1 квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 81,5 кв.м. (РНОНМ 101, номер запису про право власності 52406383).

2. Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Водоспад» на користь ОСОБА_1 нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 44,7 кв.м. (РНОНМ 01, номер запису про право власності 52406238).

3. Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Водоспад» на користь ОСОБА_1 нежилі приміщення офісу, розташованих за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 42,5 кв.м. (РНОНМ 100, номер запису про право власності 52406567).

Також на адресу суду з Хаджибейського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Тарановського Д.С. про забезпечення позову, в якій просить:

1. Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 81,5 кв.м. (РНОНМ 101, номер запису про право власності 52406383).

2. Накласти арешт на нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 44,7 кв.м. (РНОНМ 01, номер запису про право власності 52406238).

2. Накласти арешт на нежилі приміщення офісу, розташованих за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 42,5 кв.м. (РНОНМ 100, номер запису про право власності 52406567).

Заява обґрунтована тим, що враховуючи те, що відповідач набув право власності на підставі підроблених документів, невжиття заходів забезпечення позову може спонукати відповідача продати зазначене майно та утруднити виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2021 року у цивільній справі № 643/12369/19 зазначив, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Верховний Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користуватися ним.

Підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Ненадання належних та допустимих доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а лише посилання на це в заяві, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 755/9322/20.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Посилання представника позивачки на те, що невжиття заходів забезпечення позову може спонукати відповідача продати зазначене майно та утруднити виконання рішення суду, не є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.149-154,157, 258, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Тарановського Дмитра Сергійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Водоспад», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко Віолетта Вячеславівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Яковлева Інна Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Джурук Наталя Володимирівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Юлія КОВТУН