КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року

справа № 760/20377/23

провадження № 22-ц/824/6362/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П,

при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс»

відповідач - ОСОБА_1

третя особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 20 вересня 2024 року, постановлене під головуванням судді Усатової І.А. у справі за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони стягувача у виконавчому листі у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на заставлене майно та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Авдієнка Валерія Вікторовича про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому листі.

Заява мотивована тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2010 року у справі № 2-1879-1/10 в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» (далі - ПАТ «Ерсте Банк») до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на заставне майно та зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Ерсте Банк», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка В.В. про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2011 року рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2010 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на заставне майно та ухвалено нове рішення про задоволення цих вимог.

13 липня 2011 року Апеляційним судом м. Києва ухвалено додаткове рішення та звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 лютого 2007 року № 014-71/734, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний банк «Престиж» (далі - ВАТ «АБ «Престиж»), правонаступником якого є ПАТ «Ерсте Банк› та ОСОБА_2 в сумі 6 683 132,24 грн, що еквівалентно 843 893,76 дол. США на предмет іпотеки: земельну ділянку, кадастровий номер :69:269:0012, площею 0,0457 гектарів, що розташована на АДРЕСА_1 та житловий будинок із спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 341,60 кв. м, житловою площею - 226,70 кв. м, які належать на праві власності ОСОБА_1

14 листопада 2011 року Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 2-1879-1/10 про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 лютого 2007 року № 014-71/734 від, укладеним між ВАТ «АБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 в сумі 6 683 132,24 грн, що еквівалентно 843 893,76 дол. США на предмет іпотеки: земельну ділянку, кадастровий номер :69:269:0012, площею 0,0457 гектарів, що розташована по АДРЕСА_1 та житловий будинок із спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 341,60 кв. м, житловою площею 226,70 кв. м, які належать на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року у справі № 760/7421/14-ц замінено сторону виконавчого провадження, відкритого відповідно до виконавчого листа № 2-1879-1/10, виданого 08 квітня 2011 Солом`янським районним судом м. Києва про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2007 року № 014-71/734, укладеним між ВАТ «АБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 на предмет іпотеки: земельну ділянку, кадастровий номер :69:269:0012, площею 0,0457 гектарів, що розташована на АДРЕСА_1 та житловий будинок із спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 341,60 кв. м, житловою площею 226,70 кв. м, які належать на праві власності ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк», а саме змінено стягувача на користь якого видано виконавчий документ з ПАТ «Ерсте Банк» () на Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (, далі - ПАТ «Фідобанк»).

25 вересня 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» було укладено договір про відступлення права вимоги № GL3N218881, відповідно до якого ТОВ «Спектрум Ессетс» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 02 лютого 2007 року № 014-71/734 та договором іпотеки від 22 жовтня 2007 року № 014, укладеним з ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Авдієнко В.В. та зареєстрованим під № 1712.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року у справі № 760/23634/20 замінено стягувача за виконавчим листом № 2-1879-1/10, виданим 08 квітня 2011 року з ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») на правонаступника ТОВ «Спектрум Ессетс».

20 квітня 2023 року між ТОВ «Спектрум Ессетс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ фінансів» (далі - ТОВ «Світ фінансів») було укладено договір про відступлення права вимоги № 20/04-23/1ДВ, відповідно до якого ТОВ «Світ фінансів» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 02 лютого 2007 року № 014-71/734 та договором іпотеки від 22 жовтня 2007 року посвідчений приватним нотаріусом Авдієнко В.В. та зареєстрований під № 1712 укладеного з ОСОБА_1

20 квітня 2023 року між ТОВ «Світ фінансів» та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги № 20/04-23/ДВ-1, відповідно до якого заявник набув право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 02 лютого 2007 року № 014-71/734 та договором іпотеки від 22 жовтня 2007 року, укладеним з ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Авдієнко В.В. та зареєстрованим під № 1712.

Заявник посилається на те, що новим кредитором у фінансових правовідносинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є ОСОБА_3 , до якого перейшло право вимоги за усіма зобов`язаннями за кредитним договором від 02 лютого 2007 року № 014-71/734 та договором іпотеки від 22 жовтня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Авдієнко В.В. та зареєстрований під № 1712.

Враховуючи вищевикладене, просив суд замінити стягувача ТОВ «Спектрум Ессетс» на правонаступника ОСОБА_3 за виконавчим листом № 2-1879-1/10 виданим 08 квітня 2011 року Солом?янським районним судом м. Києва про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2007 року № 014-71/734, укладеним між ВАТ «АБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 на предмет іпотеки: земельну ділянку, кадастровий номер :69:269:0012, площею 0,0457 гектарів, що розташована на АДРЕСА_1 та житловий будинок із спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 341,00 кв. м, житловою площею 226,70 кв. м, які належать на праві власності ОСОБА_1

23 липня 2024 року до суду від представника заявника надійшли додаткові пояснення з долученням копії платіжної інструкції кредитного переказу коштів від 21 квітня 2023 року № 19586095 на суму 1 743 500,00 грн, а також представник заявника в своїх поясненнях зазначив, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. від 07 серпня 2017 року закінчено виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа від 14 листопада 2011 року № 2-1879-1/10, однак при винесенні цієї постанови державний виконавець не перевірив чи допускають правовідносини після смерті боржника ОСОБА_1 процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, що свідчить про незаконність винесення вказаної постанови.

УхвалоюСолом`янського районного суду міста Києва від 20 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про заміну стягувача за виконавчим листом.

Вимоги обґрунтовані тим, що 16 листопада 2023 року представник заявника ознайомився з матеріалами судової справи № 2-1879-1/10, за результатами чого стало відомо про винесення постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. від 07 серпня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-1879-1/10 від 14 листопада 2011 року.

У той же час, як стало відомо заявнику, державний виконавець при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 не перевірив чи допускають правовідносини після смерті боржника ОСОБА_1 процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, що свідчить про незаконність винесення оскаржуваної постанови.

Більше того, що в матеріалах судової справи № 2-1879-1/10 містяться письмові докази наявності спадкоємців боржника ОСОБА_1 .

З урахуванням висновків зазначених в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 04 січня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 липня 2024 року у справі № 760/28758/23 за скаргою ОСОБА_3 на постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. від 07 серпня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа від 14 листопада 2011 року № 2-1879-1/10, заявник не має право на подачу скарги на постанову про закінчення виконавчого провадження до того моменту, поки судом не буде замінено стягувача у виконавчому листі Солом`янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2011 року № 2-1879-1/10 на ОСОБА_3 в порядку передбаченому частиною 5 статті 442 ЦПК.

Закінчене виконавче провадження № НОМЕР_1 не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну сторони стягувача у виконавчому листі згідно з частиною 5 статті 442 ЦПК України, а суд першої інстанції припустився помилки при винесенні оскаржуваної ухвали та порушив норми процесуального права.

Позиція Верховного Суду, висловлена в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 466/3066/13, висловлена за нерелевантних до цієї справи правовідносин.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення повної оплати за договорами відступлення, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із частинами першою-другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги (див. постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 344/14408/15-ц, від 29 червня 2022 року у справі № 2-2830/10).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання (див. висновки Верховного Суду у постановах від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17).

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 Велика Палата Верховного Суду зазначила (пункти 27-130), що реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

У справі встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2010 року у справі № 2-1879-1/10 в задоволенні позову ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на заставне майно та зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Ерсте Банк», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка В.В. про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2011 року рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2010 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на заставне майно та ухвалено нове рішення про задоволення цих вимог.

13 липня 2011 року Апеляційним судом м. Києва ухвалено додаткове рішення та звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 лютого 2007 року № 014-71/734, укладеному між ВАТ «АБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Ерсте Банк›, та ОСОБА_2 в сумі 6 683 132,24 грн, що еквівалентно 843 893,76 дол. США на предмет іпотеки: земельну ділянку, кадастровий номер :69:269:0012, площею 0,0457 гектарів, що розташована на АДРЕСА_1 та житловий будинок із спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 341,60 кв. м, житловою площею - 226,70 кв. м, які належать на праві власності ОСОБА_1

14 листопада 2011 року Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 2-1879-1/10 про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 лютого 2007 року № 014-71/734 від, укладеному між ВАТ «АБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 в сумі 6 683 132,24 грн, що еквівалентно 843 893,76 дол. США на предмет іпотеки: земельну ділянку, кадастровий номер :69:269:0012, площею 0,0457 гектарів, що розташована на АДРЕСА_1 та житловий будинок із спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 341,60 кв. м, житловою площею 226,70 кв. м, які належать на праві власності ОСОБА_1

04 березня 2013 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Маховою Д.А. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що його відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1879-1/10, виданого 14 листопада 2011 року Солом`янським районним судом м. Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року у справі № 760/7421/14-ц замінено сторону виконавчого провадження, відкритого відповідно до виконавчого листа № 2-1879-1/10 виданого 08 квітня 2011 Солом`янським районним судом м. Києва про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2007 року № 014-71/734, укладеним між ВАТ «АБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Ерсте Банк», та ОСОБА_2 на предмет іпотеки: земельну ділянку, кадастровий номер :69:269:0012, площею 0,0457 гектарів, що розташована на АДРЕСА_1 та житловий будинок із спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 341,60 кв. м, житловою площею 226,70 кв. м, які належать на праві власності ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк», а саме змінено стягувача на користь якого видано виконавчий документ з ПАТ «Ерсте Банк» () на ПАТ «Фідобанк» ().

25 вересня 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» було укладено договір про відступлення права вимоги № GL3N218881, відповідно до якого ТОВ «Спектрум Ессетс» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 02 лютого 2007 року № 014-71/734 та договором іпотеки від 22 жовтня 2007 року № 014, укладеним з ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Авдієнко В.В. та зареєстрованим під № 1712.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року у справі № 760/23634/20 замінено стягувача за виконавчим листом № 2-1879-1/10, виданим 08 квітня 2011 року з ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») на правонаступника ТОВ «Спектрум Ессетс».

20 квітня 2023 року між ТОВ «Спектрум Ессетс» та ТОВ «Світ фінансів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 20/04-23/1ДВ, відповідно до якого ТОВ «Світ фінансів» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 02 лютого 2007 року № 014-71/734 та договором іпотеки від 22 жовтня 2007 року, укладеним з ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Авдієнко В.В. та зареєстрованим під № 1712.

20 квітня 2023 року між ТОВ «Світ фінансів» та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги № 20/04-23/ДВ-1, відповідно до якого заявник набув право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 02 лютого 2007 року № 014-71/734 та договором іпотеки від 22 жовтня 2007 року, укладеним з ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Авдієнко В.В. та зареєстрованим під № 1712.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозової А.І. від 07 серпня 2017 закінчено виконавче провадження № НОМЕР_1 по виконанню виконавчого листа № 2-1879-1/10 від 14 листопада 2011 року відповідно до пункту 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У статті 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18) дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором).

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

У постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що оскільки договорами факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, то воно повинно здійснюватися відповідно до положень цієї глави, яка регулює відносини з факторингу (частина другої статті 1083 ЦК України). Наступне відступлення права грошової вимоги має здійснюватися шляхом укладення саме договору факторингу з відповідним суб`єктним складом його сторін (стаття 1079 ЦК України), а не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги з фізичною особою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) вказала про те, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальними договорами на користь фізичної особи є можливим лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Отже, у судовій практиці релевантною залишається позиція, що якщо попередній кредитор (банк) не перебуває у процедурі ліквідації, фізична особа не може бути стороною договору про відступлення права вимоги за кредитним договором.

Так, відповідно до положень пункту 2.2. договору № 20/04-23/1ДВ-1 про відступлення права вимоги від 20 квітня 2023 року новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у сумі 2 510 000,00 грн., новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредитору вартість права вимоги у повному обсязі протягом 3х днів з моменту укладення цього договору шляхом переказу коштів на поточний рахунок первісного кредитора.

Як вбачається з платіжної інструкції кредитового переказу коштів №19586095 від 21 квітня 2023 року ОСОБА_3 сплатив ТОВ «Світ фінансів» кошти згідно з умовами договору № 20/04-23/1ДВ-1 про відступлення права вимоги від 20 квітня 2023 року у сумі 1 743 500, 00 грн.

Проте колегія суддів вважає, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, а тому ТОВ «Світ фінансів», яке не перебуває у процедурі ліквідації, не могло відступити права вимоги на користь ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви з підстав того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення повної оплати за договорами відступлення, оскільки таке відступлення взагалі суперечить нормам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із результатом вирішення заяви та не спростовують висновків про відсутність підстав для заміни сторони стягувача у виконавчому листі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до аналогічних висновків про відмову у задоволенні заяви, проте з протилежних та неправильних мотивів.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що ухвалу суду слід змінити, з викладенням мотивувальної її частини в редакції цієї постанови.

Згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 20 вересня 2024 року змінити, виклавши мотивувальні частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді