Справа № 523/642/19
Провадження №6/523/390/25
"03" листопада 2025 р. м. Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі
головуючої судді Середи І.В.
за участю секретаря Ячменьової Д.В.,
представниці заявника -Бузової Т.Г.,
представника стягувачки - Гнатюка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,
26 вересня 2025 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє його представниця адвокатка Бузова Т.Г., про визнання судового наказу, який виданий Пересипським (Суворовським) районним судом м. Одеси у справі № 523/642/19 від 31 січня 2019 року, таким, що не підлягає виконанню.
Заява обґрунтована тим, що 31 січня 2019 року суддею Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси Бабаковим В.П. був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.
Проте у порушення вимоги п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України у судовому наказі неправильно зазначена частка аліментів та строк їх стягнення з усіх видів заробітку (доходу) боржника.
За таких обставин, з боржника мали бути стягнуті аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) з 16 січня 2019 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , в подальшому з 11 лютого 2030 року частка аліментів має складати 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення повноліття ОСОБА_4 , в подальшому з 09 листопада 2031 року частка аліментів має становити 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) і до досягнення повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У зв`язку з чим порушені права заявника.
Після надходження та реєстрації заява у порядку автоматизованого розподілу була передана судді Пересипського районного суду м. Одеси Середі І.В.
29 жовтня 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представниці стягувачки ОСОБА_2 адвоката Гнатюка Д.В. надійшли заперечення на заяву, в яких сторона стягувача вважає заяву необґрунтованою та такою, що суперечить нормам процесуального та матеріального права.
Судовий наказ був виданий у 2019 році, перебуває на примусовому виконанні, з боржника регулярно стягуються кошти на утримання дітей, тому про існування судового наказу заявнику було відомо, а звернення із вказаною заявою вони вважають зловживанням процесуальними правами та спосіб ухилення від сплати аліментів.
Судовий наказ видано не помилково, а на законних підставах, на сьогоднішній день обов`язок боржника не припинився, добровільно не виконаний, і забезпечується примусово органами Державної виконавчої служби, тому підстав, передбачених ст.432 ЦПК України, для визнання його таким, що не підлягає виконанню, немає.
Своїми вимогами боржник фактично просить змінити розмір аліментів, визначений судовим наказом, що не може бути вирішено у порядку, передбаченому ст. 432 ЦПК України.
Сторона стягувачки вважає, що боржник обрав неправильний процесуальний спосіб захисту, оскільки мав звернутися до суду з позовом про зменшення частки аліментів, а не вимагати визнання чинного судового наказу таким, що не підлягає виконанню.
03 листопада 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвокатку Бузову Т.Г., надав суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що фактично заявниця звернулася до суду в позовному провадженні, оскільки зазначила статус учасників позивач і відповідач, а суд самостійно визначився із їх процесуальним статусом. На час видачі судового наказу ОСОБА_1 також проживав з дітьми та їх утримував, у справі відсутні докази того, що на час розгляду справи діти проживали з матір`ю та перебували на її утриманні.
Крім того, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково за змістом ст. 432 ЦПК України не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі.
Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.
У судовому засіданні представниця заявника адвокатка Бузова Т.Г. підтримала заяву та просила її задовольнити з зазначених підстав.
Представник стягувачки адвокат Гнатюк Д.В. заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.
У провадженні Пересипського (Суворовського) районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.
31 січня 2019 року суддею Пересипського (Суворовського) районного суду м.Одеси Бабаковим В.П. був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 січня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.
За нормами ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Проаналізувавши вказану норму та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 аліментів не може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був виданий на законних підставах, обов`язок боржника щодо утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за судовим наказом не припинився, строк його виконання пов`язаний з досягненням кожної дитини повноліття, на час розгляду справи перебуває на примусовому виконанні у виконавчій службі.
Керуючись ст.ст. 260, 261, 353, 354, 432 ЦПК України, -
Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повної ухвали.

Суддя

Повна ухвала складена 6 жовтня 2025 р