Справа № 473/3275/25
"10" листопада 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Відповідно до договору ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у загальному розмірі 15 053,08 грн зі строком користування коштами протягом 24 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (відповідно до узгодженого сторонами графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 22 січня 2022 року, а також щомісячно сплачувати річні проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом та щомісячні проценти (фактично комісія за обслуговування кредиту) у розмірі 3 % від суми кредиту.
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 16 321,72 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом 7 740,53 грн;
-заборгованість за процентами 0,86 грн;
-заборгованість за комісією 8 580,33 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.
В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте у позові просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача у позові не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Відповідно до договору ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у загальному розмірі 15 053,08 грн зі строком користування коштами протягом 24 місяців, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит.
Твердження позову про те, що сторони договору також узгодили між собою щомісячну сплату позичальницею річних процентів за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом та щомісячних процентів (фактично комісії за обслуговування кредиту) у розмірі 3 % від суми кредиту не знайшли свого належного підтвердження.
При цьому, суд не може прийняти до уваги доводи позову про те, що вказані умови викладені у Паспорті кредиту у зв`язку з наступним.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір від 22 січня 2020 року, а також Паспорт кредиту дійсно містять підпис позичальниці.
Однак, що стосується підписаного позичальницею Паспорту кредиту, який містить умови щодо сплати процентів та комісії, то слід зауважити, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2023 року у справі № 393/126/20 висловлено правовий висновок про те, що паспорт споживчого кредиту не може вважатися частиною кредитного договору, а є лише інформацією, необхідною позичальнику для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Про те, що Паспорт кредиту є лише інформаційним документом, свідчить також запис у ньому, що умови кредитного договору можуть відрізнятися від зазначеної у цьому Паспорті інформації, та будуть залежати, зокрема, від інформації про сімейний стан позичальниці, розміру доходів тощо.
З урахуванням вказаних правових висновків, оскільки Паспорт кредиту є лише інформаційним документом, тому його не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного сторонами 22 січня 2020 року. При цьому, сам кредитний договір не містить умов щодо узгодження сторонами внесення позичальницею будь-яких процентів, комісій, а тому у позичальниці виник обов`язок лише щодо повернення отриманого кредиту. В іншій частині (щодо стягнення процентів, комісії) вимоги є безпідставними.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).
Матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальницею своїх зобов`язань на користь первісного кредитора або його правонаступників.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 16 321,72 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом 7 740,53 грн;
-заборгованість за процентами 0,86 грн;
-заборгованість за комісією 8 580,33 грн.
Проте суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком у зв`язку наступним.
Як раніше встановив суд, кредитний договір не містить умов щодо внесення позичальницею плати за користування кредитними коштами (процентів) та комісії, а тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за процентами у розмірі 0,86 грн та за комісією у розмірі 8 580,33 грн є безпідставними.
Крім цього, як вбачається з розрахунку заборгованості, протягом періоду кредитування ОСОБА_1 частково сплачувала кошти на погашення заборгованості за кредитним договором.
Проте кредитор за рахунок частини внесених позичальницею коштів здійснював погашення нарахованих їй процентів. Хоча, як раніше встановлено судом, такі дії суперечать умовам кредитного договору, який не передбачає умови щодо нарахування процентів.
Зокрема, згідно розрахунку заборгованості, 1,05 грн з внесених позичальницею коштів було зараховано на погашення заборгованості за процентами.
Оскільки такі дії та нарахування не узгоджувалися з умовами кредитного договору, а тому кошти, розподілені на сплату процентів підлягають перерозподілу на погашення заборгованості за тілом кредиту.
Враховуючи встановлені обставини, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню лише заборгованість за кредитом у розмірі 7 739,48 грн (7 740,53 грн (нарахована заборгованість за кредитом, що не враховує частину здійснених позичальницею проплат, направлених кредитодавцем на погашення процентів) 1,05 грн (частина здійснених позичальницею проплат, зарахована кредитодавцем на погашення безпідставно нарахованих процентів)).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також слід стягнути 1 435,88 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв