Справа № 362/2922/25
Провадження № 2/362/2341/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2025 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Північноплисецьке родовище піску та граніту» до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору,

В С Т А Н О В И В:

Судом відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05 листопада 2025 року судом отримано заяву відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання обґрунтовано тим, що дана цивільна справа становить вирішальне значення для відповідача, вирішення спірних правовідносин вимагає повного та всебічного встановлення обставин справи, а також відповідач має бажання надати усні пояснення по суті спору та надати додаткові пояснення і докази по справі.

Вирішуючи дане клопотання, суд виходить з наступного.

Насамперед, слід зауважити, що бажання відповідача надати усні пояснення по суті спору не є підставою для розгляду справи в судовому засіданні.

Суд наголошує на тому, що за своєю юридичною структурою дана справа не відноситься до складних.

При цьому, відповідач належним чином може скористатися своїми процесуальними правами, надавши суду відповідні заяви і/або клопотання.

Суд обов`язково їх дослідить і врахує при винесенні рішення у справі.

Таким чином, відповідач реалізує свої процесуальні права надати пояснення, доводи і міркування та заявити клопотання.

Тобто, навіть при розгляді справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відповідач не позбавлений та має право надати пояснення, доводи і міркування у письмовому вигляді та заявити будь-які клопотання, які суд обов`язково розгляне.

Суд не вбачає перешкод для реалізації відповідачем його прав заявити клопотання будь-якого характеру.

Вказані процесуальні дії абсолютно не залежать від виду і порядку провадження, що здійснюється судом.

При цьому, розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, не суперечить нормам статей 274 277 ЦПК України.

При вирішенні питання про порядок розгляду справи, суд керувався нормами частин 2, 3 і 4 статті 274 ЦПК України, які дозволяють проводити розгляд справи за даним позовом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Як наслідок, відповідно до частини шостої статті 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Отже, предметом даного позову є вимоги немайнового характеру без ціни позову та характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Суд зауважує, що для повного та всебічного встановлення обставин справи, суду достатньо дослідити письмові пояснення учасників процесу та дати аналіз письмовим доказам по справі.

Крім того, надані сторонами докази мають однакову силу незалежно від того чи подані вони в судовому засіданні чи ні.

Одночасно, об`єктивно відсутня необхідність надання пояснень безпосередньо і усно в судовому засіданні, оскільки пояснення можна надати в письмовому вигляді.

До того ж, слід звернути увагу відповідача на таке.

Розгляд справи в судовому засіданні з різних причин може затягнутись на довгі роки, що є неприпустимим, тоді як в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, суду достатньо отримати від усіх учасників процесу їх правову позицію щодо справи, оцінити докази та прийняти рішення.

Серед іншого, суд вважає за необхідне зазначити, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Ахеn v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

До того ж, необхідно врахувати, що у зв`язку із введенням воєнного стану на усій території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та його подальшим продовженням, розгляд справи в судовому засіданні може бути значно ускладнений або взагалі неможливий через неможливість прибуття до суду сторін по справі чи оголошення повітряної тривоги у Київській області.

Також, слід врахувати тривалі відключення електроенергії в приміщенні суду, що призводить до неможливості фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до статті 247 ЦПК України та неодноразового зняття справи з розгляду.

Як наслідок, розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін не є перешкодою для дослідження в повному обсязі усіх обставин по справі.

Важливим є те, щоби сторони повідомили суду усі фактичні обставини справи.

При цьому, слід зауважити, що повідомлення суду про обставини по справі не обов`язково має здійснюватись вербально в судовому засіданні.

Немає перешкод для сторін повідомити суду про усі обставини по справі в письмових поясненнях, листах, заявах і клопотаннях.

Якщо відповідач має бажання надати додаткові пояснення і докази по справі (як зазначено у клопотання), відповідачка має право вчинити вказані процесуальні дії засобами поштового зв`язку, через канцелярію суду або в системі «Електронний суд».

Будь-яких перешкод для цього судом не встановлено, а тому посилання заявника на дані обставини як на підставу розгляду справи в судовому засіданні є неприйнятними.

На глибоке переконання суду, у даному випадку, для повного і всебічного встановлення обставин справи, абсолютно не потрібно проводити судове засідання, оскільки достатньо дослідити саме письмові докази по справі.

Як наслідок, справедливий судовий розгляд з урахуванням думки кожної сторони по справі, на чому наполягає заявник, можливий і є доцільним без виклику сторін, оскільки для дослідження письмових доказів не потрібно викликати сторони, а сторонам потрібно надати суду відповідні письмові докази.

Тобто, визначальне значення при розгляді даної справи мають саме письмові докази, а не пояснення сторін.

До того ж, суд наголошує, що, оскільки земельні правовідносини сторін ґрунтуються і виникають на підставі законодавства та письмових договорів, вони мають бути вирішені виключно за відповідними письмовими документами або письмовими поясненнями які обґрунтовано відповідними письмовими доказами.

Серед іншого, суд погоджується із заявником стосовного того, що вирішення спірних правовідносин вимагає повного та всебічного встановлення обставин справи.

Проте ,суд наголошує на тому, що предмет доказування у даній справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням та викликом сторін та повне і всебічне встановлення обставин справи суд здатен провести й у письмовому режимі, оскільки для дослідження письмових доказів не потрібно викликати сторони, а потрібно дослідити надані суду письмові докази.

У такий спосіб, суд зможе встановити усі обставини справи, про що зазначає заявник.

Саме від письмових доказів безпосередньо залежить результат вирішення справи по суті, а не від виду провадження за яким здійснюється розгляд справи.

Одночасно, посилання представника відповідача на вирішальне значення даної справи для відповідача, також не є підставою для розгляду справи в загальному провадженні, оскільки кожна без винятку справа, тобто усі абсолютно справи в суді є винятковими і важливими для кожної із сторін.

Воднораз, дана справа має набагато важливіше значення для суду ніж для сторін, оскільки метою суду є постановлення такого судового рішення, яке буде залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій та рішенням суду буде досягнуто визначені статтею 2 ЦПК України, завдання та основні засади цивільного судочинства.

Серед іншого, представнику відповідача слід врахувати, що за результатами розгляду справи позов може бути:

-задоволений;

-задоволений частково;

-відмовлено в задоволенні позову, що буде вирішено судом на підставі наданих учасниками справи письмових доказів.

За таких обставин, клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 184 187, 274 277 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя