Провадження № 2-н/522/7381/25
У Х В А Л А

11 листопада 2025 Суддя Приморського районного суду міста Одеси Абухін Р.Д., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «СЕРВІС ПЛЮС» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу.

Згідно Відповіді ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області від 07.11.2025, ОСОБА_2 , 23.09.2021 змінила прізвище на ОСОБА_3 .

Розглянувши матеріали заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно поданої заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «СЕРВІС ПЛЮС» просить суд видати судовий наказ про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги в квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 11 346,50 грн.

Разом з тим, самим представником заявника до матеріалів справи додано витяг з державного реєстру речових прав, з якої вбачається, що боржник ОСОБА_1 є власником лише 1/2 частини вказаної квартири. Власником іншої 1/2 частини зазначеної квартири є ОСОБА_4 , який заявником в якості боржника не зазначається. При цьому у заяві про видачу судового наказу жодним чином не обґрунтовано чому боржником зазначено лише одну особу з власників, не надається доказів споживання послуг лише одним з власників майна.

Згідно ч.1, 2 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Із п.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

З системного аналізу зазначених норм законодавства слідує, що судовий наказ може бути виданий за умови, що боржником є індивідуальний споживач фізична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, з яким повинен бути укладений договір про надання житлово-комунальної послуги; або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 66, 67, 162 ЖК України передбачено, що за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

При цьому за змістом ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 як співвласник квартири, повинний нести відповідальність по сплаті за житлово-комунальні послугу пропорційно належним часткам у праві власності на житло, а не в одноособовому порядку.

Згідно приписів ч.8 ст.165 ЦПК України, у разі якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Таким чином, суддею встановлено відсутність правових підстав у видачі судового наказу, так як не вбачається виникнення права грошової вимоги у заявленому розмірі саме одноособово до боржника ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою вимогою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

Керуючись ст.165, 258-261 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «СЕРВІС ПЛЮС» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Р. Д. Абухін

11.11.25