10 листопада 2025 року Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді Панас О.В.
при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.
представника позивача адвоката Голуб І.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Рівному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лібра ТК" про припинення трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі, -
У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лібра ТК" про припинення трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі.
Свої вимоги обґрунтував наступними доводами.
12.07.2025 Позивач направив на адресу Відповідача заяву про звільнення за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповіді чи будь-якої інформації на день подання позову від роботодавця не надійшло.
Має інвалідність на строк до 30.09.2025 року , має додаткові витрати на лікування та у зв`язку з незаконними діями роботодавця не може забезпечити своїх потреб, що є причиною моральних страждань, залишився без засобів для існування, і не має можливості знайти нове місце роботи, оскільки не звільнений з ТОВ «Лібра ТК».
У судовому засіданні позивач підтримав позов частково. Просив визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лібра ТК», з дня подачі позовної заяви - 08.08.2025 року, у зв`язку із звільненням за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України.
Відповідач в судове засідання не з`явився . Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією. З заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Письмового відзиву на позов не подав, причину неявки суду не повідомив.
Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За наведених обставин, суд вважає, що відповідач у належний спосіб був повідомлений про дату судового засідання , а тому у відповідності до ч.1ст.223 ЦПК можливо розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України, проти чого не заперечив позивач.
Ухвалою суду від 03.09.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження. Призначений судовий розгляд з викликом сторін.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновк, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідност. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Спеціальним законом, який регулює трудові правовідносини та визначає механізм захисту трудових прав працівників є Кодекс законів про працю України.
Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Пунктом 1 частини першоїстатті 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.
Згідно зіст. 36 КЗпП Українипідставами припинення трудового договору є: угода сторін; закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертоїстатті 119 цього Кодексу; розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогамЗакону України «Про запобігання корупції», встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; з підстав, передбаченихЗаконом України «Про очищення влади»; набрання законної сили рішенням суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави стосовно особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у передбачених статтею 290Цивільного процесуальногокодексу України випадках; підстави, передбачені контрактом; підстави, передбачені іншими законами.
У відповідність до пункту 4 статті 36 КЗпП України однією з підстав розірвання трудового договору є ініціатива працівника.
Статтею 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Трудове законодавство не передбачає обов`язкового двотижневого відпрацювання перед звільненням за власним бажанням, уст. 38 КЗпП Українивизначено лише обов`язок працівника письмово попередити роботодавця про наступне звільнення за два тижні. Таке попередження не залежить зокрема від того, чи працює працівник у момент попередження, й роботодавець, навіть у такому випадку, не вправі відмовити йому у звільненні після спливу строку попередження.
Судом встановлено, що з 22.11.2018 впозивач перебував у трудових відносинах на умовах безстрокового трудового договору з ТОВ «Лібра ТК» згідно наказу № 537-к від 21.11.2018, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці копія якої оглянута судом.
Як становлено судом, 12.07.2025 направив на адресу Відповідача заяву про звільнення за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. Судом не встановлено доказів того, що подана заява на звільнення була прийнята та видано наказ на звільнення ОСОБА_1 .
Згідно довідки за формою ОК-5, ОК-7 вбачається, що за 2025 рік інформація від ТОВ «Лібра ТК» відносно виплаченої позивачу заробітної плати до Пенсійного фонду України передавалась за період січень-квітень 2025 року.
Отже, з травня 2025 заробітна плата по місцю роботи позивачу не нараховувалася, що підтверджує доводи позивача про ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань як роботодавця.
У зв`язку із відсутністю відповідного запису в трудовій книжці про звільнення, позивач не має можливості працевлаштуватися на будь-якому підприємстві або отримувати належні йому соціальні (трудові) гарантії, так як він фактично працевлаштований, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Позивач має встановлену інвалідність на строк до 30.09.2025 року, має додаткові витрати на лікування та у зв`язку з незаконними діями роботодавця гн може забезпечити свої потреби у належний спосіб.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №201/1384/16-ц визнано ефективним і таким, що не суперечить закону спосіб захисту порушеного права шляхом припинення трудових відносин на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
Трудові відносини між Позивачем та Відповідачем фактично припинені більше трьох місяців, проте Позивач позбавлений можливості оформити припинення трудових відносин у встановленому законодавством порядку, що порушує його конституційні права.
Згідно ст. 115 КЗпП України відповідач зобов`язаний регулярно виплачувати заробітну плату, проте в цій частині відповідачем закон порушувався.
Частиною 1,3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Відповідно до ч. 1, 2, 5ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті та їх належність, допустимість, достовірність, достатність, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
При цьому, на переконання суду, датою припинення трудових відносин слід вважати саме 09.08.2025( з дати звернення до суду).
За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами дослідженими судом , відтак, підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, які складаються з судового збору за пред`явлення позову 1211,20 грн. та у прибуток державного бюджету в розмірі 1211,20 грн. за позовну вимогу про стягнення заробітної плати. На підставі вищевикладеного , керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити.
Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лібра ТК», з 09.08.2025 року, у зв`язку із звільненням за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра ТК» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 39 877 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 28 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра ТК» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) грн. 20 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра ТК» судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. у прибуток державного бюджету.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення виготовлено 10.11.2025.

Суддя О.В.Панас