Справа № 296/6978/25
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2025 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого - судді Пилипюк Л. М.

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

представників відповідача Шкляєва К. В., Липи А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу № 1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

25 червня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до відповідача Житлово-будівельного кооперативу № 1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона з 25 липня 1989 року по 01 квітня 2022 року працювала на посаді головного бухгалтера Житлово-будівельного кооперативу № 1. 01 квітня 2022 року вона звільнилась з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. В день її звільнення роботодавець всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України не здійснив з нею повного розрахунку та не повідомив про нараховану суму заробітної плати. В зв`язку з порушенням трудових прав вона звернулась до суду із позовом про стягнення заробітної плати, компенсації за затримку виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (справа № 296/7892/22).

У зв`язку з тим, що до ст.117 КЗпП України вносилися зміни щодо строків стягнення з роботодавця середнього заробітку на користь працівника, необхідно розмежовувати строки стягнення до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-ІX та після цього. Так, до 18 липня 2022 року - встановлено стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку безстроково, а після 19 липня 2022 року - не більш як за шість місяців.

На момент звернення до суду з цим позовом роботодавець не сплатив ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі, внаслідок чого вона несе майнові втрати.

Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку заробітної плати при звільненні складає:

1) з 02 квітня 2022 року по 18 липня 2022 року - 76 робочих днів х 801,51 гривень (за 1 робочий день) = 60 914,76 гривень;

2) з 19 липня 2022 року по 18 січня 2023 року - 132 робочих дні х 801,51 гривень (за 1 робочий день) = 105 799,32 грн. Разом розрахунок середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати по день фактичного розрахунку складає 166 714,08 гривень.

На підставі наведеного позивач просить стягнути з Житлово-будівельного кооперативу № 1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день її фактичного розрахунку в розмірі 166 714,08 гривень, а також судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 1 667,14 гривень.

Ухвалою судді від 30 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

29 липня 2025 року представник відповідача Шкляєв К. В. подав до суду заяву про закриття провадження у цій справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Представник відповідача зазначає, що рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 18 липня 2024 року (справа № 296/7892/22) вже вирішено вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу № 1 на її користь 104 196,30 гривень. Рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 18 липня 2024 року в цій частині набрало законної сили, оскільки не оскаржувалось в апеляційному порядку. Вказана сума середнього заробітку вже виплачена позивачу в повному обсязі. Враховуючи наведене, представник відповідача вважає, що провадження у цій справі підлягає закриттю, оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Представник позивача адвокат Приведьон В. М. у судовому засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Представники відповідача, кожен зокрема, заявлене клопотання про закриття провадження підтримали та просили таке клопотання задовольнити.

Щодо вирішення питання про наявність підстав для закриття провадження у справі, суд зазначає таке.

Установлено, що рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 18 липня 2024 року (справа № 296/7892/22) ухвалено стягнути з Житлово-будівельного кооперативу №1 на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 48007,19 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 104196,30 гривень, з яких підлягає утримання податків і обов`язкових платежів, 6519 гривень компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. За результатами апеляційного перегляду постановою Житомирського апеляційного суду від 03 червня 2025 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 липня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати змінено, збільшено розмір заборгованості по заробітній платі, яка підлягає стягненню із Житлово-будівельного кооперативу № 1 на користь ОСОБА_1 , з 48 007,19 гривень до 77 359,95 гривень, а також розмір компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати з 6 519 гривень до 9 395,57 гривень.

Ухвалюючи вищевказане рішення, суд дійшов висновку, що роботодавець не провів своєчасного розрахунку з ОСОБА_1 в день її звільнення, а тому з Житлово-будівельного кооперативу № 1 на користь ОСОБА_1 слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 квітня 2022 року по 01 жовтня 2022 року (130 робочих днів).

Звертаючись до суду з «новим» позовом, ОСОБА_1 заявляє вимоги про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 квітня 2022 року по 18 січня 2023 року, обґрунтовуючи це внесенням змін до редакції ст. 117 КЗпП України, що регулює спірні правовідносини.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Отже, підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 зазначено, що «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що «необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Дослідивши рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 18 липня 2024 року в справі № 296/7892/22 та постанову Житомирського апеляційного суду від 03 червня 2025 рокув справі № 296/7892/22, а також обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги, суд дійшов висновку, що позов в частині вимогпро стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 квітня 2022 року по 01 жовтня 2022 року підлягає закриттю, оскільки такі вимоги вже вирішені судом в рішенні Корольовського районного суду міста Житомира від 18 липня 2024 року в справі № 296/7892/22, яке набрало законної сили.

За таких умов суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу № 1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в частині вимог за період з 02 квітня 2022 року по 01 жовтня 2022 року на підставі 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача Житлово-будівельного кооперативу № 1 про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу № 1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в частині вимог за період з 02 квітня 2022 року по 01 жовтня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК