Провадження № 2/466/1217/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Якубів І. О.

з участю: представника позивача Хом`як О. Г.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Кука І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом адвоката Хом`як Олександра Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди за місцем її заподіяння,-

в с т а н о в и в:

31 грудня 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява адвоката Хом`як Олександра Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди за місцем її заподіяння, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Ішуранс Груп» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 18214,54 грн. недоплаченого страхового відшкодування та 1000,00 грн. - матеріальної компенсації завданої моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 79019,67 грн. решти завданої шкоди; судові витрати покласти на відповідачів.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Обґрунтування позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.02.2018 року.

21.08.2024 року у м. Львові по вул. Б. Хмельницького, 137, сталася ДТП за участю належного Позивачу автомобіля марки «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 та автомобіля марки «Опель Інсігнія» р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.10.2024 року по справі № 459/2342/24 громадянина ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки «Опель Інсігнія» р.н. НОМЕР_3 на момент скоєння ДТП була застрахованою в ПрАТ «УАСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування № EP-221256760 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілих осіб у розмірі - 160000.00 грн. та франшизою - 0.00 грн.

Позивача зазначає, що внаслідок ДТП належний Позивачу транспортний засіб «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

18.09.2024 року спеціалізованим СТО - ТОВ «Сервісний центр «Діамант» було проведено огляд пошкоджень автомобіля, що підтверджується актом виконаних робіт № 165906, рахунком-фактурою № ДМ00072594 та квитанцією на оплату суми у розмірі 2040.00 грн. Згідно рахунку-фактури СТО - ФОП ОСОБА_3 № ГЛО0000117 від 17.09.2024 року, загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 складає 184704.80 грн.

З метою перевірки вартості відновлювального ремонту автомобіля згідно рахунку СТО, а також визначення розміру завданої матеріальної шкоди, Позивач звернулася до суб`єкта оціночної діяльності за проведенням оцінки.

Згідно Звіту про оцінку автомобіля № 2478/24 від 24.09.2024 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт-Сервіс», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 складає 156162,16 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу (оцінена матеріальна шкода) складає 83182,49 грн. За проведення оцінки Позивач сплатила грошові кошти у розмірі 4000,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт № 2478/24, рахунком № 2478 від 19.09.2024 року.

Позивач вказує, що 10.10.2024 року, після проведення оцінки розміру завданої матеріальної шкоди, вона звернулася до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 83182.49 грн. (оціненої матеріальної шкоди).

11.11.2024 року Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" надіслав Позивачу лист, в якому повідомив про прийняття рішення про часткове задоволення її вимог у розмірі 64967,95 грн. з посиланням на те, що розмір завданої матеріальної шкоди було визначено на підставі Звіту № 42345, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 .

Після того, Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" перерахував на банківський рахунок Позивача грошові кошти у розмірі 64967,95 грн.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 , в свою чергу, взагалі відмовляється від відшкодування завданої матеріальної шкоди, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Таким чином, Позивач вважає, що до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" підлягає сума грошових коштів у розмірі 18214,54 грн. згідно наведеного розрахунку:

83182,49 грн. - 64967,95 грн. = 18214,54 грн., де: 83182,49 грн. - розмір завданої майнової шкоди, визначений на підставі Звіту про оцінку автомобіля № 2478/24 від 24.09.2024 року; 64967,95 грн. - сума виплаченого страхового відшкодування 11.11.2024 року.

На думку Позивача, до стягнення з ОСОБА_1 підлягає сума грошових коштів у розмірі 79019,67 грн. згідно наведеного нижче розрахунку:

156162,16 грн. - 83182,49 грн. + 2040,00 грн. + 4000,00 = 26147,98 грн., де:

156162,16 грн. - фактичний розмір завданих збитків (загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу), визначена на підставі звіту про оцінку автомобіля № 2478/24 від 24.09.2024 року; 83182,49 грн. - розмір завданої майнової шкоди, визначений на підставі звіту про оцінку автомобіля № 2478/24 від 24.09.2024 року (межа відповідальності ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп"); 2040,00 грн. - вартість огляду пошкоджень на спеціалізованій СТО; 4000,00 грн. - вартість проведення оцінки завданої шкоди.

Щодо заявленої вимоги в частині стягнення матеріальної компенсації завданої моральної шкоди позивача зазначає що, завдана ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких Позивач зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою страхової компанії, пов`язаною із відсутністю виплати страхового відшкодування у повному обсязі, що за змістом відповідає п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України.

Протиправність дій ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" не підлягає доведенню з огляду на фактичні обставини справи. Відсутність виплати страхового відшкодування у повному обсязі призвело до неможливості відремонтувати належний Позивачу транспортний засіб, що відобразилося на її звичайному укладі та спричинило труднощі у повсякденному житті. Наведені обставини завдали та продовжують завдавати Позивачу сильних душевних переживань. З моменту виникнення проблеми відсутності виплати страхового відшкодування вона зазнає морально-психологічного дискомфорту. Позивач постійно перебуває у стресовому стані, через що у неї погіршилось самопочуття, пропав сон і апетит. Позбавлення можливості реалізації захисту своїх прав не інакше як через суд, також завдає Позивачу значних психологічних труднощів. Разом з тим, керуючись засадами виваженості, розумності та справедливості, Позивач оцінює матеріальну компенсацію завданої їй відповідачем ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

За наведених вище обставин справи Позивачка вважає свої права порушеними, за захистом яких вона змушена звернутися до суду.

Обґрунтування заперечень відповідача.

03 лютого 2025 на адресу суду через систему "Електронний суд" поступив відзив на позовну заяву представника відповідача Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" Бондарук І. Ю., у якому просить в задоволенні позовних вимог до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" відмовити. У відзиві зазначає, що розмір страхового відшкодування за пошкодження автомобіля Позивача, що відповідає вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 64 967,95 грн. Тому розмір позовних вимог до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» не підтверджується. Крім того, дане страхове відшкодування було сплачене Позивачці у місячний термін з моменту подання нею заяви про страхове відшкодування, тобто у межах строку, передбаченого п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. Відповідач вважає, що протиправна поведінка в їх діях відсутня.

Також відповідач вказує, що наданий Позивачем Звіт про оцінку автомобіля № 2478/24 від 24.09.24 р. ТзОВ АК «Експерт-Сервіс» не є належним та допустимим доказом в суді позовних вимог, оскільки не відповідає вимогам ч.5 ст.106 ЦПК України не є висновком експерта та в ньому не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Таким чином позовні вимоги не доведені, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Щодо вимоги Позивача про стягнення моральної шкоди на думку відповідача, є надуманими, суперечать Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і загальним нормам відшкодування моральної шкоди та задоволенню не підлягають.

25 серпня 2025 на адресу суду представник позивача ОСОБА_2 адвокат Хом`як О. Г. подав заяву про уточнення заявлених позовних вимог, у яких просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Ішуранс Груп» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 12654,17 грн. недоплаченого страхового відшкодування та 10000,00 грн. матеріальної компенсації завданої моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 84580,04 грн. решти завданої шкоди; судові витрати покласти на відповідачів. У заяві зазначає, що в матеріалах справи наявні два звіти суб`єктів оціночної діяльності, які надають різні цифри вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та розміру матеріального збитку, завданого його власнику.

Позивач у заяві зазначає, що приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування позивачу відповідач керувався Звітом № 42345 від 28.10.2024 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 . Згідно вказаного Звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 складає 147843,35 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 , складає 73159,54 грн. (з ПДВ), та 64967,95 грн. (без ПДВ).

Звертаючись до суду позивач обґрунтовувала заявлені позовні вимоги Звітом про оцінку автомобіля № 2478/24 від 24.09.2024 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт-Сервіс», згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 складає 156162,16 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 83182,49 грн. (з ПДВ). ТОВ «АК «Експерт Сервіс» надало відповідь позивачу про те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 77622,12 грн. (без ПДВ).

3 огляду на те, що позивач не мала доказів проведення відновлювального ремонту на СТО, яка є платником ПДВ то, з урахуванням змісту абз.2 ст. 36.2 Закону, до відшкодування (стягнення) підлягає сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ, оскільки відповідно до п. 2.4. Методики, - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розкомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). У даному випадку ці цифри складають 64967,95 грн. (за оцінкою, виконаною на замовлення страховика) та 77622,12 грн. (за оцінкою, виконаною на замовлення позивача).

Позивач вважає, що Звіт № 42345 від 28.10.2024 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виконаний суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Рябчук А.В. на замовлення ПрАТ "УКС Княжа ВІГ", не може бути оцінений як належний та допустимий доказ у даній цивільній справі з огляду на те, що він виконаний з порушенням порядку, встановленого Законом.

Огляд пошкоджень, їх фіксація, перевірка роботи вузлів та агрегатів досліджуваного транспортного засобу згідно положень Методики має бути проведено особисто оцінювачем (експертом). Разом з тим, як вбачається зі Звіту № 42345 від 28.10.2024 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , - оцінювач не здійснював огляд пошкоджень колісного транспортного засобу. Використано матеріали огляду спеціаліста. З Акту огляду транспортного засобу вбачається, що огляд пошкоджень було проведено фізичною особою - ОСОБА_5 . Звідки оцінювач ОСОБА_4 взяв інформацію про те, що вказана фізична особа є спеціалістом, і головне спеціалістом у якій галузі - невідомо.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи фізичну особу - ОСОБА_5 ніхто не уповноважував здійснювати огляд пошкоджень транспортного засобу марки «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 з метою виготовлення Звіту № 42345 від 28.10.2024 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , оскільки такі повноваження надаються виключно судом при ухваленні рішення про призначення судової авто-товарознавчої експертизи.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного можна прийти до висновку про те, що Звіт № 42345 від 28.10.2024 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, суб`єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , не відповідає вимогам належності та допустимості доказів у цивільній справі з огляду на те, що він виконаний з порушенням п.п.5.1., 5.5. та 5.6. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів».

В той же час, Звіт про оцінку автомобіля № 2478/24 від 24.09.2024 року, виконаний суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Експерт-Сервіс», відповідає наведеним вище вимогам Методики, оскільки оцінювач ОСОБА_6 особисто здійснював огляд пошкоджень, їх фіксацію та перевірку роботи вузлів і агрегатів досліджуваного транспортного засобу, що вбачається безпосередньо з його змісту (арк. 3 Звіту). Тому зазначений Звіт відповідає вимогам належності та допустимості доказів згідно положень ст.ст. ч.1 ст. 77, ч.1 ст. 78 ЦПК України.

З урахуванням вище наведеного заявлені позовні вимоги підлягають до уточнення (без зміни предмету спору чи загального розміру позовних вимог).

24 вересня 2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кука І. В., у якому просить у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 84 580, 40 грн. відмовити у повному обсязі. У відзиві зазначає, що зважаючи на те, що позивач не проводила ремонт на час складання звіту про технічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту є меншою на суму 20 відсотків ПДВ та складає 77 622,12 грн. Ставлячи позовні вимоги до ОСОБА_1 позивач виходить з вартості відновлювального ремонту, визначеного Звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту № 2478/24 від 24.09.2024 року, згідно до якого загальна вартість відновлювального ремонту належного Позивачу транспортного засобу становить 156 162,16 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ " УАСК Княжа Вієна Іншуранс Груп", страховий ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілих, складає 160 тисяч грн, із франшизою 0,0 грн. Зазначений ліміт страхового відшкодування у всіх випадках покриває вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, який належить Позивачу з урахуванням фізичного зносу, як це передбачено Законом.

Відповідач зазначає, що посилання Позивача на те, що понесені ним затрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом належного їй автомобіля перевищують суму виплаченого страхового відшкодування взагалі є безпідставними, оскільки Позивач не надав жодного платіжного документу, який підтверджував би понесені Позивачем затрати пов`язані із ремонтом автомобіля.

На думку відповідача, звертаючись до суду із цим позовом, Позивачем не доведено розміру сум, які у відповідності із законодавством має відшкодувати заподіювач шкоди у разі недостатності суми страхового відшкодування, тобто ту обставину, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. то вимоги до Відповідача не ґрунтуються на положенні закону.

Процесуальні дії суду по справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 січня 2025 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 березня 2025 року призначено судову авто-товарознавчу експертизу. Проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Львів, вул. Липинського, 54). Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 травня 2025 року поновлено провадження у справі.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Хом`як О. Г. уточненні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду заяві. Просив заяву задовольнити. Щодо моральної шкоди пояснив, що вона полягає у душевних страждання, яких ОСОБА_2 зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою страхової компанії, пов`язаною із відсутністю виплати страхового відшкодування у повному обсязі. Тому моральну шкоду оцінює в розмірі 10000,00 грн.

У судовому засіданні представник відповідач ОСОБА_1 та його представник відповідач ОСОБА_7 заперечили уточненні позовні вимоги та підтримали поданий відзив.

У судове засіданні представник відповідача Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" не з`явилася, у відзиві на позовну заяву представник просила розгляд справи проводити без участі представника, у зв`язку з воєнним станом та значною віддаленістю місцезнаходження представника від місцезнаходження суду та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. У той же час кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Спір виник з деліктних зобов`язань, пов`язаних з відшкодуванням шкоди.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.02.2018 року ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 .

Згідно постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.10.2024 встановлено, що 21.08.2024 о 13:20 год. на вул. Б. Хмельницького, 137, в м. Львові, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки "OPEL INSIGNIA", д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу марки "TOYOTA AURIS", д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі під керуванням водія ОСОБА_8 , у результаті чого відбулося зіткнення, внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.10.2024 року по справі № 459/2342/24 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно полісу обов`язкового страхування № EP-221256760 цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки «Опель Інсігнія» р.н. НОМЕР_3 на момент скоєння ДТП була застрахованою в ПрАТ «УАСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілих осіб у розмірі - 160000,00 грн. та франшизою - 0.00 грн.

Судовим розглядом встановлено, що 18.09.2024 року спеціалізованим СТО - ТОВ «Сервісний центр «Діамант» було проведено огляд пошкоджень автомобіля, що стверджується актом виконаних робіт № 165906, рахунком-фактурою № ДМ00072594 та квитанцією на оплату суми у розмірі 2040,00 грн.

Згідно рахунку-фактури СТО - ФОП ОСОБА_3 № ГЛО0000117 від 17.09.2024 року, загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 складає 184704,80 грн.

Згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт № 2478/24, рахунком № 2478 від 19.09.2024 року за проведення оцінки ОСОБА_2 сплатила грошові кошти у розмірі 4000,00 грн.

Відповідно до письмової заяви від 10.10.2024, яка міститься в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" про виплату страхового відшкодування у розмірі 83182,49 грн. (оціненої матеріальної шкоди).

11.11.2024 року Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" надіслав ОСОБА_2 лист, в якому повідомив про прийняття рішення про часткове задоволення її вимог у розмірі 64967,95 грн. з посиланням на те, що розмір завданої матеріальної шкоди було визначено на підставі Звіту № 42345, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 .

Згідно квитанції Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" перерахував на банківський рахунок ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 64967,95 грн.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.10.2024 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до якої відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В п.9 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об`єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК).

Також, згідно з ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Виплата страхового відшкодування у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку передбачає відшкодування страховиком вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу згідно ст. 29 Закону та в межах узгодженої між потерпілим і страховиком суми згідно п.36.2 ст. 36 Закону.

Згідно Звіту про оцінку автомобіля № 2478/24 від 24.09.2024 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт-Сервіс», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Ауріс» р.н. НОМЕР_1 з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу (матеріальний збиток) складає 77622,12 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" відшкодував ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 64967,95 грн.

Тому до стягнення з ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" підлягає сума грошових коштів у розмірі 12654,17 грн. згідно наведеного розрахунку: 77622,12 грн. - 64967.95 грн. = 12654.17 грн., де: 77622,12 грн. - розмір матеріального збитку, визначений на підставі Звіту про оцінку автомобіля № 2478/24 від 24.09.2024 року; 64967,95 грн. - сума виплаченого страхового відшкодування 11.11.2024 року.

До стягнення з ОСОБА_1 підлягає сума грошових коштів у розмірі 84580,04 грн. згідно наведеного розрахунку: 156162,16 грн. - 77622,12 грн. + 2040,00 грн. + 4000,00 = 84580.04 грн., де: 156162,16 грн. - загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу згідно Звіту про оцінку автомобіля № 2478/24 від 24.09.2024 року; 7622,12 грн. - розмір матеріального збитку, визначений на підставі Звіту про оцінку автомобіля № 2478/24 від 24.09.2024 року; 2040,00 грн. - вартість огляду пошкоджень на спеціалізованій СТО; 4000,00 грн. - вартість проведення оцінки завданої майнової шкоди.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Виходячи з цього, суд вважає, що заявлена вимога про стягнення з відповідача ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Груп" моральної шкоди у сумі 10000,00 грн., відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, яка зазнала моральних, душевних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою страхової компанії, пов`язаною із відсутністю виплати страхового відшкодування у повному обсязі та була доведена позивачем належними та допустимими доказами.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат.

У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

В матеріалах справи наявна платіжна інструкція про сплату позивачем судового збору в розмірі 4240,00 грн., а тому такий має бути стягнуто в рівних частинах із відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Ішуранс Груп», на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 грошові кошти у розмірі 12654,17 грн. (дванадцять тисяч шістсот п`ятдесят чотири гривнi 17 копійок) недоплаченого страхового відшкодування та 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок) матеріальної компенсації завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 грошові кошти у розмірі 84580,04 грн. (вісімдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят гривень 04 копійки) решти завданої шкоди.

Стягнути в рівних частинах з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Ішуранс Груп», , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , 4240, 00 грн. (чотири тисячі двісті сорок гривень 00 копійок) витрат по оплаті судового збору.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Ішуранс Груп», , місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 11.11.2025 року.

Суддя П. Т. Едер