Справа № 286/1894/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В. ,

з секретарем Шалига А.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Шваб Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей Овруцької міської ради , -

В С Т А Н О В И В:

26.05.2025 ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, який від спільного проживання із нею має неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Рішенням Овруцького районного суду по справі №286/8759/13-ц шлюб було розірвано. Відповідач ніколи не бачив дитини, він поїхав в р. білорусь ще до її народження. Там він постійно проживає, більше в Україну не приїзджав. У відповідності до цього, він не піклується про дитину, життям її не цікавиться. Відповідач не телефонує ні їй ні дитині та не цікавиться станом її здоров`я, не відвідує школу, батьківські збори. Дитина не знає взагалі про його існування, вважає батьком іншого чоловіка. Жодних аліментів протягом десяти років він не сплачував та не сплатив.

Відповідач про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові, пояснила, що відповідач не цікавиться життям дитини. Її новий чоловік дбає про дитину. Відповідач батько тільки на паперах. В мирний час відповідач не бажав приїжджати в Україну. На даний час змоги зв`язатися із ним не має.

Представник третьої особи щодо задоволення позову покладалася на погляд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, думку дитини, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що з 11.08.2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 16.06.2014 року у справі №286/8759/13-ц, розірвано. Від шлюбу мають малолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4-5).

09.12.2014 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_4 (а.с.6).

Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї від 18.07.2025 року встановлено, що для дітей створені належні умови. Продукти харчування, одяг в наявності. Зі слів ОСОБА_5 батько ОСОБА_6 участі у вихованні та у житті дітей не приймав та не приймає, фінансово не допомагає (а.с.25).

Згідно висновку виконавчого комітету Овруцької міської ради №02-09/1628 від 26.08.2025, останній вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 34-35).

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом була заслухана думка ОСОБА_3 , яка зазначила, що вважає своїм батьком ОСОБА_8 , іншого батька не знає. Мати розповідала, що ОСОБА_2 не є її батьком.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що є чоловіком позивача, виховує ОСОБА_3 . Познайомився із позивачкою восени 2014 року, на той час дружина була вагітна. ОСОБА_2 ніколи не бачив, не знає хто він такий. Дружина показувала його фото. До знайомства з ним, дружина проживала у матері, разом із дочкою ОСОБА_10 , яка була маленька, мала йти у перший клас. З ОСОБА_2 вона не проживала, він проживав у Мозирі . Зі слів дружини, перед їхньою зустріччю вона намагалася налагодити відносини з відповідачем, але нічого не вийшло. Після того часу вони не спілкуються, не має ніяких контактів з ним. У 2014 році відповідач телефонував дружині, але вона вказала, що в неї є чоловік і маленька дитина, їй він не потрібен.

Свідок ОСОБА_10 показала, що є дочкою сторін. Знає, що батько проживає в м. Мозир, батьки були в офіційному шлюбі. Бачила батька до 3 років. Після цього роз`їхалися, про батька нічого не знає. Коли сестра народилася їй було 7 років. Рідний батько з нею не спілкується. Мати не повідомляла батька про дитину. Сестра не знає, хто її біологічний батько.

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до норм ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Незнання батька про існування дитини не є підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки позбавлення вимагає доведення факту злісного невиконання батьківських обов`язків, що неможливо, якщо батько не знає про дитину.

Покази свідків підтверджують той факт, що позивач не повідомляла відповідача про наявність у нього дитини.

Доказів, що з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 і йому відомо про це, матеріали справи не містять.

Таким чином, обставин, які є беззаперечними підставами та свідчили б про винну поведінку відповідача щодо ухилення його від виховання дочки, умисного і свідомого нехтування своїми обов`язками, та які є підставами для позбавлення його батьківських прав судом не встановлено.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 164 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч

Повний текст рішення складено 03 листопада 2025 року