Провадження №2-з/359/149/2025
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2025 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавський В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

В жовтні 2025 року ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з вказаною заявою, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину нерухомого майна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0161, а також заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження чи обтяження вказаного майна.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , вказав на те, що до Бориспільського міськрайонного суду Київської області пред`явлений позов з вимогою про визнання права власності на частину об`єкту нерухомого майна та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Предметом спору у даній справі є 1/3 частина самовільно побудованого майна житлового будинку АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0161. 25 серпня 2025 року на електронну пошту ОСОБА_2 надійшов лист від ОСОБА_3 з проектом договору про наміри першочергового викупу нерухомого майна. У такий спосіб ОСОБА_3 вчиняє безпосередні дії, спрямовані на реалізацію спірного об`єкту нерухомого майна та підтверджує свої наміри щодо продажу спірної будівлі третім особам, тобто існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За правилами ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст процесуальних правовідносин.

Встановлено, що 15 вересня 2025 року ОСОБА_2 пред`явила до Бориспільського міськрайонного суду Київської області позов, яким просить визнати за нею право власності на 1/3 частину самочинно побудованого майна житлового будинку АДРЕСА_1 , а також скасувати рішення: приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Криворучко О.В. від 19 березня 2016 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 ; рішення приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Криворучко О.В. від 29 серпня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 ; рішення приватного нотаріуса КМНО Лапкевич Т.В. від 29 липня 2025 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім цього, ОСОБА_2 просила застосувати наслідки нікчемності до договору дарування житлового будинку, укладеного 29 серпня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , та до договору купівлі-продажу від 29 липня 2025 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Процесуальні правовідносини регулюються гл.10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права, якими керується суд при розгляді заяви.

Відповідно до положення п.3 ч.1 ст.152 ЦПК заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа..

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з п.1, п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

За правилами ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 07 лютого 2014 року також роз`яснив, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії, заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо.

За змістом правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 листопада 2024 року у справі №202/4444/20 (провадження №61-8541св24) під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви.

З Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 липня 2025 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку, який розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки площею 0,1242 га з кадастровим номером :01:007:0161, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

25 серпня 2025 року на електронну пошту ОСОБА_2 надійшов лист від ОСОБА_3 з проектом договору про наміри першочергового викупу нерухомого майна. Вказана обставина підтверджується скріншотом з електронної пошти.

За змістом договору про наміри першочергового викупу нерухомого майна від 25 серпня 2025 року ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_2 до 31 жовтня 2025 року першочергово придбати нерухоме майно, яким є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки з кадастровими номерами :01:007:0162 та :01:007:0161, за ціною у розмірі 170000 доларів США.

Зважаючи на те, що право власності ОСОБА_3 на 1/3 частинужитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оспорюється ОСОБА_2 в судовому порядку.

ОСОБА_3 висловив свій намір на відчуження спірного об`єкту нерухомого майна шляхом направлення ОСОБА_2 пропозиції щодо викупу вказаних об`єктів. Тому, суд погоджується з доводами представника заявника ОСОБА_1 що невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказане нерухоме майно, може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся до суду, в разі задоволення позову.

Разом з цим, на переконання суду в задоволенні заяви про забезпечення позову, а саме в частині щодо встановлення заборони ОСОБА_3 та будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження чи обтяження 1/3 частини нерухомого майна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0161, належить відмовити.

Оскільки такі вимоги у повній мірі охоплюються вимогою про накладення арешту та виключають можливість вчинення будь-яких дій щодо розпорядження вказаним майном.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.81, ч.1 та ч.2 ст.149, п.1, п.2 ч.1, ч.3 ст.150, ч.1 ст.152, п.3 ч.1ст.353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/3 частину нерухомого майна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0161.

В задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині відмовити.

Позивач (стягувач): ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та підлягає негайному виконанню.

Ухвала має силу виконавчого документа.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: В.В. Журавський