Провадження № 2/522/8584/25
УХВАЛА

10 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді - Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гресько Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про визнання явки позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 у наступне судове засідання обов`язковою,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Судове засідання по справі призначене на 10 листопада 2025 року.

Так, ухвалою суду від 04 вересня 2025 року явку позивача та відповідачки визнано обов`язковою.

Копія ухвали суду від 04.09.2025 року доставлено до електронного кабінету представника позивача 05.09.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Проте, у судове засідання, призначене на 30 вересня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з чим ухвалою суду від 30 вересня 2025 року повторно визнано явку позивача у наступне судове засідання обов`язковою. Засідання по справі відкладено на 10 листопада 2025 року.

Копія вказаної ухвали доставлена до електронного кабінету представника позивача 02.10.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Повістку на 10 листопада 2025 року доставлено до електронного кабінету представника позивача 02.10.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Додатково копія вказаної ухвали суду від 30.09.2025 року та повістка на 10.11.2025 року направлені за місцепроживання позивача листом із рекомендованим повідомленням про вручення, яке повернулося до суду із відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

У судове засідання, призначене на 10 листопада 2025 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 128 ЦПК України визначає, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Учасниками справи, згідно ст.ст.42,48 ЦПК України у позовному провадженні є позивач, відповідач і треті особи.

Згідно приписів п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

У ч.1 ст. 223 ЦПК України вказано, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.5 ч.1 ст.223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У постанові КЦС ВС від 10.01.2024 у справі № 760/8817/21 вказано, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17 визначено, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Верховний Суд наголошує, що цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в пункті 35 рішення від 07.07.1989 у справі «Юніон ЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобивнутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У справі «Крупник проти України» (Krupnyk v. Ukraine) від 24.04.2025 ЄСПЛ підтвердив, що зацікавлені сторони зобов`язані проявляти особливуретельність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів для ознайомлення з розвитком провадження.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях ЄСПЛ, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовіснокористуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (п.53 рішення ЄСПЛ від 16.02.2017 у справі «Каракуцяпроти України» (Karakutsya v. Ukraine)).

На думку суду, неявка позивача перешкоджає розгляду справи, оскільки, у суду існує необхідність встановити дійсність волевиявлення позивача щодо розпорядження своїм немайновим правом на сім`ю, а саме, дійсність бажання розірвати шлюб, а тому, суд доходить до висновку про наявність підстав для визнання втретє явки позивача у наступне судове засідання обов`язковою.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 42, 44, 53, 127, 189-198, 223 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Втретє визнати явку позивача ОСОБА_1 у наступне судове засідання обов`язковою.

Роз`яснити, що учасники справи можуть взяти участь у наступному судовому засіданні як особисто, так і через підсистему «ВКЗ» попередньо у встановленому ЦПК України порядку та строки звернувшись до суду із відповідним клопотанням.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі неявки у наступне засідання по справі, суд залишає за собою право застосувати заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.

Відкласти розгляд справи на 26 листопада 2025 року о 12 годині 45 хвилин, яке відбудеться приміщенні суду за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33, зал № 224.

Про місце, дату і час судового засідання учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Косіцина В.В.