Справа № 724/3489/25
Провадження № 2-о/724/208/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю секретаря судового засідання: Мазної О.М.

заявника: ОСОБА_1

представника заявника: Фунжий К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення -

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та 13 листопада 1991 року. В обґрунтування заяви зазначає, що з народження проживав в селі Перебиківці, в тому ж селищі навчався та здобув середню освіту. З 1980р. по 1981 р. навчався в ПТУ №6 м. Чернівці де здобув професію слюсар-монтажник, а також отримав водійське посвідчення серії НОМЕР_1 .

Зазначає, що паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року отримав вперше 08.05.1980 року серії НОМЕР_2 в Хотинському РВВС в Чернівецькій області. Пізніше, 27.06.1982 року був призваний на строкову військову службу в армію в/ч НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 , де пізніше 29.03.1984 року звільнений у запас. Вказує, що проживав в м. Магадан до 1990 року після чого повернувся в Україну та проживав без реєстрації в селі Гринячка Дністровського району Чернівецької області. У зв`язку із втратою радянського паспорта та відсутністю місця реєстрації не зміг вчасно обміняти паспорт радянського зразка на паспорт громадянина України.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Хотинського відділу УДМС України у Чернівецькій області для оформлення паспорта громадянина України, в чому йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання в Україні станом на 24.08.1991 р.

У зв`язку з викладеним, заявник вимушений звернутися до суду з метою встановлення факту постійного проживання на території України для отримання паспорта громадянина України.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що народився та навчався в Україні, де вперше і отримав паспорт СРСР. Військову службу проходив в м. Магадан, після звільнення в запас залишився там проживати та працювати. Зазначає, що працював водієм на підприємстві Ростовзолото, однак після подій які мали місце в 1990 році, що в подальшому призвело до розпаду СРСР, він достроково покинув роботу та поїхав додому в Україну. Спочатку проживав зі своїми батьками в с. Перебиківці, а згодом в квітні 1991 року переїхав до дружини в с. Гринячка, де проживає по теперішній час. Підтвердив, що проживає в с. Гринячка без реєстрації, оскільки в нього відсутній паспорт. Паспорт в нього забрали його батьки ще по приїзду в 1990 році до України, оскільки були проти його одруження.

Представник заявника в судовому зсіданні вимоги заяви підтримав та пояснив, що встановлення даного факту потрібне для підтвердження належності до громадянства України та оформлення паспорта.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду письмові пояснення по справі, справу просив розглядати без його участі. Також вказує, що факт проживання заявника з квітня 1991 року жодним документом від відділу реєстрації нічим не підтверджено. Заявником не надано суду акту датованого 1991 роком про те, що працівниками сільської ради було проведено обстеження будівлі та встановили на вказану дату проживання без реєстрації ОСОБА_2 . Довідка сільської ради №282 була видана зі слів заявника. Також звертає увагу суду, що заявник доволі довгий час проживав на території російської федерації, де йому було проведено вклейку фотокартки (Магаданським ГОВД російської федерації) по досягненню ним 25-річного віку, а отже заявник цілком міг проживати на території російської федерації станом на квітень 1991 року. Звертає увагу, що згідно бази даних відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Чернівецькій області, відсутня будь-яка інформація щодо реєстрації місця проживання заявника в Чернівецькій області станом на 24.08.1991р. та 13.11.1991р. Враховуючи наведене, вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази проживання заявника на території України станом на 24.08.1991р.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 02.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Перебиківці, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , зареєстрованого Перебиковецькою сільською радою, актовий запис №14. (а.с. 5).

Згідно копії Атестату про середню освіту № НОМЕР_5 , вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у 1980 році закінчив повний курс Перебиковецької середньої школи с. Перебиківці Хотинського району Чернівецької області та здобув середню освіту. (а.с.8).

З копії Диплома серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_1 01.09.1980 року вступив в середнє міське професійно-технічне училище №6 м. Чернівці та 21.07.1981 року закінчив повний курс технічного училища за професією слюсар-монтажник КВПіА. (а.с.8).

Згідно Довідки №2117 від 13.08.1981 року ОСОБА_1 склав іспит та отримав Особисту картку водія. (а.с. зворот.8).

Також судом досліджено військовий квиток ОСОБА_1 серії НОМЕР_7 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 проходив війську службу (1982-1984 роки) у військовій частині НОМЕР_8 , наразі територія російської федерації та звільнений в запас (а.с.5-7).

Згідно відповіді на запит Державної міграційної служби України повідомлено, що за даними картотек заяв про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року, які передані територіальними органами ДМС України на централізоване зберігання до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, виявлено заяву про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року на ім`я ОСОБА_3 (рос. мова), ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 08.05.1980 року Хотинським РВВС в Чернівецькій області. Також заява про видачу паспорта містить відомості, що 10.05.1988р. Магаданським ГОВД в паспорт ОСОБА_1 була вклеєна фотокарточка (а.с.зворот.9, 10).

Так, з довідки №282 від 11.09.2025 року, виданої старостою Рухотинського старостинского округу І.Роскрут вбачається, що ОСОБА_1 , 1963 року народження, проживає без реєстрації з квітня 1991 року за адресою: АДРЕСА_2 . Також, згідно довідки до складу його сім`ї входять: співмешканка ОСОБА_4 , 1965 р.н., дочка ОСОБА_5 , 1999 р.н. та син ОСОБА_6 , 2000 р.н. (а.с.9).

Окрім цього, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звертався до Хотинського відділу Управління ДМС у Чернівецькій області для оформлення паспорта громадянина України. (а.с.11).

Запит ОСОБА_1 про отримання паспорта громадянина України було розглянуто начальником відділу УДМС у Чернівецькій області, Хотинський відділ Вікторією Бернавською та рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території, що стала територією України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) з метою подальшого документування паспортом громадянина України.(а.с. зворот11, 12).

Відповідно до довідки Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області №345 від 31.10.2025р. ОСОБА_1 , 1963 року народження, проживає без реєстрації з квітня 1991 року за адресою: АДРЕСА_2 . Також, згідно довідки до складу його сім`ї входять: співмешканка ОСОБА_4 , 1965 р.н., дочка ОСОБА_5 , 1999 р.н. та син ОСОБА_6 , 2000 р.н.

З Акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 31.10.2025р. вбачається, що ОСОБА_1 , 1963 року народження, проживає без реєстрації з квітня 1991 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив суду, що народився та проживає в с. Гринячка, є сусідом заявника і вони знайомі з травня 1991 року. Пояснив, що ОСОБА_1 одружився з його односельчанкою ОСОБА_8 десь у 1991 році, переїхав до неї жити і з того часу проживає в с. Гринячка. Сам ОСОБА_1 з с. Перебиківці. Також в ОСОБА_1 народилося двоє дітей, він побудував будинок в с. Гринячка, де проживає разом із сім`єю.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що народилася та все своє життя проживає в с. Гринячка. Знає заявника ще з 80-х років, оскільки в молодості він приходив до них в село до дівчат. Також пояснила, що ОСОБА_1 подружився з ОСОБА_8 та часто навідував її в с. Гринячка, а потім десь у 1982 році пішов на військову службу, яку проходив в Тюмені чи Магадні, точно не пам`ятає. Після служби він ще деякий час залишився там на роботі, а в 1991 році приїхав до ОСОБА_10 в с. Гринячка, щоб одружитися. З того часу він разом з ОСОБА_11 проживають в с. Гринячка. Також в них народилося двоє дітей.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України "Про громадянство України" визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає, є судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року (підпункт "в" пункту 9 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Отже, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховую постанову Верховного Суду від 19.05.2021 року № 496/818/19.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд дослідивши зібрані у справі докази, взявши до уваги покази свідків вважає доведеним факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року, що є підставою для задоволення заяви.

Доводи представника заінтересованої особи УДМС у Чернівецькій області, що заявник цілком можливо міг проживати на території російської федерації станом на квітень 1991 року, оскільки здійснював вклейку фотокартки по досягненню ним 25-річного віку Магаданським ГОВД російської федерації, судом до уваги не приймаються, оскільки датою вклейки зазначено 10.05.1988р., а тому ці твердження ґрунтуються на припущеннях представника УДМС у Чернівецькій області

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, а тому судові витрати слід залишити по фактично понесеним.

На підставі вище наведеного та керуючись ст. 76-89, 293, 294, 295, 315, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце народження: с. Перебиківці Новоселицького району Чернівецької області, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року на території України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04 листопада 2025 року.

Суддя: Л. Л. ГУРАЛЬ