Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/8082/25
Провадження №2/711/3597/25
У Х В А Л А

29.10.2025 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання - Кобилка Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.08.2024 №24.08.0007 у розмірі 13637грн. 45коп, а також судовий збір у розмірі 2422грн. 40коп.

Ухвалою суду від 11.09.2025 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Водночас, 02.10.2025 на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача за довіреністю Рассказова Д.І. про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із тим, що відповідач повністю розрахувалася з позивачем за спірною заборгованістю. Крім того, у зв`язку із закриттям провадження у справі, просить вирішити питання про повернення сплаченого при подачі цього позову судового збору.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку.

У судове засідання відповідач не з`явилася, хоча повідомлялася судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомлено.

Суд вважає, що неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення справи за заявою позивача, яка подана його представником про закриття провадження у справі.

Врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази, суд приходить до наступних висновків.

Як визначено ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що на теперішній час між сторонами врегульовано спір відповідачем проведено із позивачем розрахунок за спірною заборгованістю, тобто відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Таким чином, суд вважає, що подану заяву про закриття провадження від 02.10.2025 слід задовольнити, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору, враховуючи заяву представника позивача, яка надійшла до суду 02.10.2025, та прийнята судом.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч. 2 ст. 255 ЦПК України).

Суд роз`яснює наслідки закриття провадження у справі, передбачені статтею 256 ЦПК України. Так, ч. 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Підстав для неприйняття заяви, що подана представником позивача Рассказовим Д.І., у межах наданих йому повноважень, відповідно до довіреності № 2705/25-14 від 27.05.2025, судом не встановлено, наслідки закриття провадження учасникам справи зрозумілі, а тому провадження у справі підлягає до закриття.

Що стосується заяви сторони позивача про повернення їй судового збору із державного бюджету, то суд приходить до наступного:

встановлено, що при подачі позову, ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» сплатив судовий збір у розмірі 2422грн. 40коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 29.08.2025.

ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (ч. 2 ст. 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням позову без розгляду (ст. 142 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Крім того, як передбачено ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

При цьому, тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача за виключенням, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Тобто, друге речення частини третьої статті 142 ЦПК України повинно застосовуватися у системному зв`язку із першим реченням, де йдеться про відмову позивача від позову.

Водночас, по цій справі позивач не відмовився від позову, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження передбачено ч. 5 ст. 142 ЦПК, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.

Процесуальний закон не передбачає компенсації (відшкодування)/повернення судових витрат (які не є тотожними поняттями), а саме судового збору позивачу внаслідок закриття провадження у зв`язку із відсутністю предмета спору.

При цьому, суд звертає увагу, що 07.01.2025 набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 № 606 «Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», зареєстрований в МЮ України 10.12.2024 за № 1888/43233. Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, з урахуванням зазначених змін (далі Порядок № 787), органи Казначейства здійснюють повернення судового збору в усіх випадках виключно на підставі електронного подання, сформованого відповідним судовим органом.

Крім того, 24.05.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 620, якою змінив спеціальний порядок компенсації судового збору за рахунок держави. Постановою № 620 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Після внесення змін до цієї постанови компенсація судових витрат у формі судового збору здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» в частині повернення йому судового збору із державного бюджету за відсутності на це правових підстав.

При прийнятті такого рішення судом враховані висновки ВС, викладені у постановах від 09.09.2020 у справі № 308/12079/18, від 21.04.2021 у справі № 199/9188/16, від 03.04.2024 у справі № 461/4349/23, від 06.08.2025 у справі № 760/3104/24.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 142, 259, 260, 261, 255 ч.1 п.2 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», що подана його представником за довіреністю Рассказовим Даніїлом Ігоровичем, - задовольнити частково.

Цивільну справу № 711/8082/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - закрити провадженням у зв`язку з відсутністю предмета спору.

В іншій частині заяви про повернення сплаченого при подачі позову судового збору, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 04.11.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька