Справа № 148/2228/25
Провадження № 22-ц/801/2342/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 рокуСправа № 148/2228/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Копаничук С.Г., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу № 148/2228/25 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб без самостійних вимог Служби у справах дітей Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

за апеляційною скаргою Карнауха Аркадія Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.09.2025, постановлену у складі судді Ковганич С.В. в приміщенні суду в м. Калинівка,

в с т а н о в и в :

2.09.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом (вх № 8319) до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб без самостійних вимог Служби у справах дітей Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, в якому просила встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно виховує та утримує дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.09.2025 позовну заяву повернуто на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України представнику позивача разом зі всіма доданими до неї документами та визнано неподаною.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх № 11209 від 6.10.2025), яка подана засобами поштового зв`язку 30.09.2025, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції помилково повернув позовну заяву позивачу, оскільки ОСОБА_1 є учасником бойових дій і є діючим військовослужбовцем, а тому звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Діючі військовослужбовці, які продовжують виконувати бойові завдання по захисту Батьківщини до звільнення зі ЗСУ, інших військових формувань до звільнення з військової служби не набувають статус ветерана війни і відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому обмеження, встановлені постановою ВП ВС від 12.02.2020 у праві № 545/1149/17 щодо сплати судового збору на позивача не поширюються. Звернення позивача до суду пов`язане з порушенням її прав (відмова у звільненні з військової служби за сімейними обставинами без рішення суду (абз. 5 п. 3 ст. 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Однак, незважаючи на пільги, визначені п.13 ч.1 ст.5 ЗУ « Про судовий збір», позивачем у встановлений судом строк усунуто недоліки позовної заяви, судовий збір був сплачений, копія квитанції 19.09.2025 направлена до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку.

У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини другої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з огляду на наступне.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 10.09.2025 позовну заяву залишено без руху до усунення недоліків (сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн) та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі /а. с. 6/.

Копію ухвали отримано представником ОСОБА_5 в його електронний кабінет 11.09.2025 /а. с. 7/.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, внесе у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.09.2025 позовну заяву повернуто на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України представнику позивача разом зі всіма доданими до неї документами та визнано неподаною у зв`язку з невиконанням вимог ухвали від 10.09.2025, не наданням доказів сплати судового збору.

В апеляційній скарзі представник позивача зазначає про те, що позивачем у встановлений судом строк усунуто недоліки позовної заяви, судовий збір був сплачений 19.09.2025 року, а копія квитанції направлена до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку.

Перевіряючи зазначені аргументи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3» електронні матеріали справи міститься сканкопія заяви (вх № 9207/25-вх від 24.09.2025) ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на виконання вимог ухвали від 10.09.2025, докази сплати судового збору, позовна заява, конверт від 18.09.2025.

Вінницький апеляційний суд зазначає про те, що у справі відсутня заява (вх № 9207/25-вх від 24.09.2025) ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на виконання вимог ухвали від 10.09.2025 та додані до неї документи, які містяться в автоматизованій системі документообігу суду КП «Д-3» в електронній формі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) викладено правовий висновок про те, що повернення скарги з тих підстав, що особа не виконала вимог ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі.

Матеріалами справи доведено, що ухвалу суду від 10.09.2025 року про усунення недоліків представник позивача отримав в електронному кабінеті 11.09.2025 року / а.с. 7/

Десятиденний строк, наданий судом для усунення недоліків сплив 22.09.2025 року (понеділок).

19.09.2025 року позивач сплатив судовий збір у повному розмірі.

Як вбачається з трекінгу поштових відправлень конверт на адресу суду представником був направлений поштою 19.09.2025 року.

Враховуючи те, що позивачем у строк, встановлений ухвалою від 10.09.2025 усунуто недоліки позовної заяви, оскаржувана ухвала постановлена передчасно, без перевірки усунення недоліків позивачем та зарахування судового збору до спецфонду, відтак аргументи апеляційної скарги в цій частині є слушними та заслуговують на увагу.

Позивач (заявник, скаржник) виконує свій обов`язок щодо сплати судового збору в момент зарахування визначеної Законом України «Про судовий збір» суми до спеціального фонду Державного бюджету України (постанова ВП ВС від 18.01.2023 по справі № 170/129/21).

Інші доводи апеляційної скарги про те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 9.10.2019 у справі № 9901/311/19, від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17, в ухвалі Верховного Суду від 15.01.2021 у справі № 757/36628/16-ц, ухвалі КЦС ВС від 23.01.2023 у справі № 761/553/21 зазначено, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Предметом спору у цій справі є позов про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, тобто зазначений спір не пов`язаний із захистом порушених прав ОСОБА_1 саме як учасника бойових дій або з виконанням нею військового обов`язку, або виконання службових обов`язків.

Отже, правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» немає, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (стаття 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі статті 379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, відповідно до яких, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, апеляційний суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.09.2025 у даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. П. Рибчинський

С. Г. Копаничук