Номер провадження: 22-ц/813/1285/25
Справа № 520/5081/19
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивачі - керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради

відповідачі - ОСОБА_1 , державний реєстратор державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Шкода Тетяна Миколаївна

третя особа - Садове товариство «Шляховик»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воронюк Максим Олександрович

на рішення Київського районного суду міста Одеси від 14 березня 2024 року

у цивільній справі за позовом керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 та державного реєстратора державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Шкоди Тетяни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Садове товариство «Шляховик» про зобов`язання знесення самочинно збудованого об`єкту,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Історія справи, короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , державного реєстратора Державного підприємства «Одеський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» Шкоди Т. М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Садове товариство «Шляховик» про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та знесення самочинно збудованого об`єкта.

Позов мотивовано тим, що 19 жовтня 2017 року комісійною перевіркою Управління ДАБК Одеської міської ради встановлено здійснення ОСОБА_1 будівельних робіт із будівництва будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Василя Симоненка, ДСТ «Шляховик», схил пляжу «Чорноморка», шляхом проведення земельних робіт з улаштування майданчика, встановлення дерев`яної опалубки та арматурного каркаса під монолітну плиту. За результатами перевірки складено акт № 001129 від 26 жовтня 2017 року. Також перевіркою зафіксовано виконання будівельних робіт із будівництва нової будівлі на схилі пляжу «Чорноморка» у м. Одесі без наявних дозвільних документів на таке будівництво та без відповідних документів на земельну ділянку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2020 року, винесеним під головуванням судді Пучкової І. М., позов було задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора ДП «Одеський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» Шкоди Т. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер рішення 39661916 від 12 лютого 2018 року) на дачний будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 23,3 кв.м, що розташований у АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинно збудований об`єкт нерухомості, що розташований у АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги прокурора залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 20 вересня 2023 року Постанову Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року в частині вирішення позовної вимоги заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави, в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, до ОСОБА_1 , державного реєстратора Державного підприємства «Одеський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» Шкоди Тетяни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Садове товариство «Шляховик», про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності скасовано, рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2020 року в цій частині змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В решті рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2020 року у згаданій частині залишено без змін.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2020 року та Постанову Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року в частині вирішення позовної вимоги заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави, в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, до ОСОБА_1 , державного реєстратора Державного підприємства «Одеський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» Шкоди Тетяни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Садове товариство «Шляховик» про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинно збудований об`єкт нерухомості, розташований на АДРЕСА_1 , скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Матеріали цивільної справи надійшли до суду 24 жовтня 2023 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді від 26.10.2023 року справу було прийнято до провадження та призначено судове засідання по справі.

12.02.2024 року керівник Київської окружної прокуратури м. Одеси Дмитро Ляшенко звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову, в якій просив розгляд пункту 3 прохальної частини позовної заяви здійснювати в наступній редакції: зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок знести об`єкт самочинного будівництва, що розташований по АДРЕСА_1 , а саме: дерев`яну опалубку загальними розмірами 10x10м, металевий арматурний каркас під монолітну плиту та саму монолітну бетонну плиту площею 81,25 кв.м.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 14 березня 2024 року ухвалено позовну заяву керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 та державного реєстратора державного підприємства «Одеський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» Шкоди Тетяни Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Садове товариство «Шляховик» про зобов`язання знесення самочинно збудованого об`єкту,- задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок знести об`єкт самочинного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: дерев`яну опалубку загальними розмірами 10x10м, металевий арматурний каркас під монолітну плиту та саму монолітну бетонну плиту площею 81,25 кв.м.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воронюк М.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.03.2024 року - скасувати, та ухвалите постанову, якою в задоволенні змінених позовних вимог прокурора - відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що в первісній редакції позову прокуратури йшлось про зареєстроване право власності на будинок площею 23,3 кв.м, а у змінених вимогах мова йшла фактично про будівельні матеріали та конструктивні елементи іншого, ще навіть не створеного об`єкта, можливою площею 81,25 кв.м. Позивач, поданням заяви про зміну предмета позову, фактично одночасно змінив підстави позову та об`єкт цивільного спору, що є неприпустимим, вимоги позивача в частині зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок знести об`єкт самочинного будівництва, а саме: дерев`яну опалубку розмірами 10x10 та арматурний каркас площею 81,25 кв.м не могли підлягати задоволенню, оскільки фактично, прокурором було подано новий позов, з новими обставинами, підставами та предметом.

Скаржник стверджує, що ОСОБА_1 не самовільно розпоряджався та користувався земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 , а на підставі Рішення засідання правління СТ «Шляховик» від 16.09.2006 року, яке, ніким, у тому числі й прокуратурою, ніколи не оскаржувалось и по сьогодні та є дійсним.

Щодо постанови Верховного Суду від 20.09.2023 року у даній справі, то з постанови взагалі не вбачається, що суд дійшов до висновку, про те, що ОСОБА_1 самовільно користувався земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 , хоча в описовій частині постанови міститься формулювання (Розділ: Фактичні обставини, встановлені судами): «Садове товариство «Шляховик» (далі - СТ «Шляховик) створено 10 листопада 1955 року, статут затверджено рішенням Одеського міськвиконкому від 10 листопада 1955року № І275, разом з цим, судом не було зазначено, протиправність ані дій СТ «Шляховик», ані ОСОБА_1 .

Досліджуючи обставини справи, суди апеляційної та касаційної інстанції встановили, що об`єкт, на яке зареєстроване право власності та об`єкт, який ОСОБА_1 зводив - не є одним й тим самим майном, а є двома різними об`єктами.

З урахуванням цих обставин, Верховний Суд й зазначив, що, «суди не з ясували дійсних вимог прокурора щодо спірного об`єкта-нерухомості,;який прокурор просив знести, вважаючи його самочинним будівництвом».

Тобто, суд касаційної інстанції мав на увазі те, що суди не встановлювали, чи є будинок площею 23,3 кв.м на яке було зареєстровано право власності самочинно збудованим ОСОБА_1 об`єктом нерухомого майна, чи ні. Чи стосуються вимоги про знесення за власний рахунок ОСОБА_1 саме спірного майна, чи ні.

Підсумовуючи наведене, скаржник зазначив, що позивачем не вірно було обрано спосіб захисту, оскільки скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме на дачний будинок площею 23,3 кв.м, яке зареєстроване за ОСОБА_1 - стосується одних підстав позову та одних предмета та об`єкту позову, а саме: прийняття рішення державним реєстратором без наявності необхідних на те документів, та дачний будинок площею 23,3 кв.м, збудований до 1992 року, вимога про знесення самовільно влаштованих дерев`яної опалубки розмірами 10x10 та арматурного каркасу площею 81,25 кв.м, - мають зовсім інші як підставу, так і предмет та об`єкт позову, а саме: самочинне будівництво та конструктивні елементи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу керівник Київської окружної прокуратури, вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі представника відповідача ОСОБА_1 - Воронюк М.О. , що судом першої інстанції допущені порушення вимог процесуального законодавства при прийнятті до розгляду заяви про зміну предмету позову, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, є безпідставними, заяву про зміну предмету позову у вказаній справі підготовлено та подано у відповідності до вимог законодавства та актуальної судової практики.

Наголошується, що відповідними перевірками Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради з залученням представників Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, встановлено, що ОСОБА_1 виконуються будівельні роботи з будівництва будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Василя Симоненко, ДСТ «Шляховик» , схил пляжу «Чорноморка» шляхом проведення земельних робіт з влаштування майданчику, встановлення дерев`яної опалубки та арматурного каркасу під монолітну плиту, без наявних дозвільних документів на таке будівництво та без відповідних документів на землю гр. ОСОБА_1 .

До матеріалів позовної заяви додані: копія протоколу огляду місця події від 14.06.2018; копія листа КП «Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування» за Мя1400вих від 06.06.2018; копія Висновка експерта судової оціночно-земельної експертизи від 25.06.2018 по матеріалах кримінального провадження № 0000092 від 07.11.2017 року.

Зазначене свідчить про розташування за адресою: АДРЕСА_1 об`єкту самочинного будівництва - фундаментної монолітної бетонної плити та щодо її розмірів (8м х 10м), площі 81,25 кв.м та площі самовільно зайнятої земельної ділянки, на якій цей фундамент влаштовано.

Крім того, вироком Київського районного суду м. Одеси 05.11.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України та встановлено самовільне захоплення ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить Одеській міській раді.

Отже, керівник Київської окружної прокуратури просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Пояснення учасників справи

У судовому засіданні, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Воронюк М.О. надав усні пояснення по суті справи, доводи скарги підтримав, зазначивши при цьому, що рішення суду першої інстанції є помилковим, а також прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Прокурор Шафарчук О.В. та представник позивача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Подцерковний Г.О., у судовому засіданні в режимі відеоконференції, надали пояснення, в яких зазначили, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Так, встановлено, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомлено місцеву прокуратуру про те, що за результатами проведення 19.10.2017 року комісійної перевірки з залученням представників Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, ОСОБА_1 виконуються будівельні роботи з будівництва будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Василя Симоненко, ДСТ «Шляховик», схил пляжу «Чорноморка» шляхом проведення земельних робіт з влаштування майданчику, встановлення дерев`яної опалубки загальними розмірами 10x10м та арматурного каркасу під монолітну плиту. За результатами перевірки складено акт №001129 від 26.10.2017 року.

Відповідними перевірками зафіксовано виконання будівельних робіт з будівництва нової будівлі на схилі пляжу «Чорноморка» у м. Одеси, без наявних дозвільних документів на таке будівництво та без відповідних документів на землю гр. ОСОБА_1 .

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Шкодою Т.М., зареєстровано прийняте рішення (з відкриттям розділу, індексний номер: 39661916 від 13.02.2018) про державну реєстрацію дачного будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 23,3 м? по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради за №01-6/825-ПР від 01.12.2017 року повідомлено прокуратуру про те, що за даними Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом робіт, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про проведення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів відсутня інформація щодо виконання будівельних робіт та готовності об`єктів до експлуатації за адресою: м. Одеса, СТ «Шляховик», схил пляжу «Чорноморка».

Згідно відповіді Департаменту комунальної власності Одеської міської ради за № 0119/1439-06 від 27.04.2018 року встановлено, що інформація стосовно розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (вздовж берега) на користь будь-яких фізичних або юридичних осіб у Департаменті відсутня. Одеською міською радою рішення про передачу у власність чи користування земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 не приймалось. До Одеської міської ради 11.04.2018 була подана заява ОСОБА_1 за №34-Д-1172/2 стосовно відведення в оренду земельної ділянки, площею 0,0641 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у задоволенні якої було відмовлено у зв`язку з невідповідністю ст.118 Земельного кодексу України.

Департаментом комунальної власності Одеської міської ради листом від 12.06.2018 року повідомлено, що в Департаменті відсутня інформація стосовно розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки СТ «Шляховик» та укладання СТ «Шляховик» договорів оренди з юридичними особами або фізичними особами, рішень щодо відведення земельної ділянки СТ «Шляховик» Одеською міською радою не приймалось.

Матеріали справи містять протокол огляду місця події від 14.06.2018 року, копію листа КП «Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування» за №1400 вих від 06.06.2018 року, копію Висновку експерта судової оціночно-земельної експертизи від 25.06.2018 року по матеріалах кримінального провадження № 0000092 від 07.11.2017 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.08.2020 року у справі №520/5081/19 позов прокурора задоволено: скасовано рішення державного реєстратора ДП «Одеський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» Шкоди Т. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер рішення 39661916 від 12 лютого 2018 року) на дачний будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 23,3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; - зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинно збудований об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05.12.2022 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.08.2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги прокурора залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 20.09.2023 року у справі № 520/5081/19 постанову Одеського апеляційного суду від 05.12.2022 року в частині вирішення позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності скасовано, рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2020 року в цій частині змінено з викладенням його мотивувальної частину в редакції цієї постанови. В решті рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2020 року у згаданій частині залишено без змін. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.08.2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05.12.2022 року в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинно збудований об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - Верховним Судом скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Повертаючи в цій частині справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що суди не з`ясували дійсних вимог прокурора щодо спірного об`єкта нерухомості, який прокурор просив знести, вважаючи його самочинним будівництвом, та зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинно збудований об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду Київським районним судом м.Одеси кримінального провадження № 0000092 від 07.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_1 винесено ухвалу від 05.11.2020 року у справі №520/8365/18, якою встановлено (підтверджено) факт самовільного будівництва обвинуваченим ОСОБА_1 фундаменту для будинку з влаштуванням майданчику, дерев`яної опалубки загальними розмірами 10x10м та арматурного каркасу під монолітну плиту на самовільно зайнятій земельній ділянці, площею 275 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокуратурою були здійснені запити до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської № 8776 вих-23 від 28.11.2023 та Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 8775вих-23 від 28.11.2023 року щодо проведення в межах компетенції обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на предмет наявності на теперішній час об`єктів самочинного будівництва, які були виявлені під час позапланової перевірки, проведеної 19.10.2017 року та надати копії матеріалів проведеного обстеження.

Прокуратурою отримані наступні документи: Лист № 01-6/326-пр від 04.12.2023 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (з додатками) та Лист № 2503/01-11 від 15.12.2023 Київської районної адміністрації ОМР (з додатками). Зазначеними листами повідомляється про здійснення 01.12.2023 року посадовими особами Управління та Київської районної адміністрації ОМР комісійного виїзду на місце за адресою: АДРЕСА_1 (впродовж берега), територія садового товариства «Шляховик» та встановлення наявності улаштованого майданчика шляхом влаштування монолітної бетонної плити, яка знаходиться в аварійному стані. Також встановлено факт розміщення існуючого одноповерхового дерев`яного садового будинку з відкритою терасою до якого прилаштовані металеві споруди та окремо розташовані металеві споруди душової і вбиральні. Земельна ділянка по периметру частково огороджена металевою сіткою та частково огороджувальними бетонними плитами, про що складено відповідний акт обстеження об`єкта містобудування від 01.12.2023 року.

Також контролюючим органом зазначено, що за даними Реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності 13.02.2018 року було зареєстровано за ОСОБА_1 дачний будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 23,3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 641 кв.м. Зазначена реєстрація прав власності на будинок скасована Постановою Верховного Суду від 20.09.2023 року у справі № 520/5081/19.

Управлінням встановлено, що схематичний план земельної ділянки у технічному паспорті, виготовленому ПП «Земельно-житловий центр «Ресурс» від 22.12.2017 року, не відповідає існуючій забудові земельної ділянки.

В Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо одержання права на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

За наявною інформацією Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (впродовж берега), рішенням Одеської міської ради у власність або користування не надавалась.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2023 року у справі № 520/5081/19 (у даній справі), колегія суддів звернула увагу на таке:

«У позовній заяві прокурор вказав, що 19 жовтня 2017 року комісійною перевіркою Управління ДАБК встановлено проведення ОСОБА_1 будівельних робіт із будівництва будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Василя Симоненка, ДСТ «Шляховик» , схил пляжу «Чорноморка» шляхом проведення земельних робіт з улаштування майданчика, встановлення дерев`яної опалубки та арматурного каркаса під монолітну плиту. За результатами перевірки складено акт № 001129 від 26 жовтня 2017 року. Також перевіркою зафіксовано виконання будівельних робіт із будівництва нової будівлі на схилі пляжу «Чорноморка» у м. Одесі без наявних дозвільних документів на таке будівництво та без відповідних документів на земельну ділянку.

Отже, на земельній ділянці на АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснено роботи з улаштування майданчика, встановлення дерев`яної опалубки та арматурного каркаса під монолітну плиту і це будівництво, як встановлено, не має відношення додачного будинку (який не є самочинним будівництвом), загальною площею 23,3 кв.м.

Дійсно, у позовній заяві прокурор не просив зобов`язати ОСОБА_1 знести дерев`яну опалубку та арматурний каркас під монолітну плиту, однак і вимог про знесення садового/дачного будинку теж не заявляв.

Разом із тим, місцевий та апеляційний суди, розглядаючи справу, вважали, що прокурор просив зобов`язати ОСОБА_1 знести саме садовий/дачний будинок, хоча таких вимог прокурором заявлено не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди не з`ясували дійсних вимог прокурора щодо спірного об`єкта нерухомості, який прокурор просив знести, вважаючи його самочинним будівництвом, та зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинно збудований об`єкт нерухомості, розташований на АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у частині вирішення позовної вимоги прокурора про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок знести самочинно збудований об`єкт нерухомості, розташований на АДРЕСА_1 , не встановлено фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а тому судові рішення у цій частині підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції».

Тобто, Верховний Суд констатував, що у позовній заяві прокурор не просив зобов`язати ОСОБА_1 знести дерев`яну опалубку та арматурний каркас під монолітну плиту, однак і вимог про знесення садового/дачного будинку теж не заявляв.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи скаржника про те, що в первісній редакції позову прокуратури йшлось про зареєстроване право власності на будинок площею 23,3 кв.м, і, що поданням заяви про уточнення предмета позову, прокурор фактично одночасно змінив підстави позову та об`єкт цивільного спору, а тому, вимоги позивача в частині зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок знести об`єкт самочинного будівництва, а саме: дерев`яну опалубку розмірами 10x10 та арматурний каркас площею 81,25 кв.м не могли підлягати задоволенню, оскільки фактично, прокурором було подано новий позов, з новими обставинами, підставами та предметом, на увагу не заслуговують.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом право власності Українського народу. Від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади та органи місце самоврядування.

Згідно з ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих державою органам місцевого самоврядування повноваження належить здійснення контролю за додержанням земельного природоохранного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина друга, пункту «б» частини третьої статті 152 ЗК України).

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України.

У частині другій статті 212 ЗК України передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 10.09.2025 року № 442/1225/23: «якщо будівництво здійснено без прав на землю, знесення - обов`язковий спосіб захисту».

У постанові Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 461/3490/18 (провадження № 61-5180св21) у подібних правовідносинах зазначено, що належним способом захисту прав власності міської ради як власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, щодо користування і розпорядження цією земельною ділянкою є вимога про знесення такої забудови, яку позивач вважає самочинною, відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України. Належним відповідачем за такою вимогою є власник відповідної забудови.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 земельна ділянка, розташована на АДРЕСА_1 , на праві власності не належала, а перебуває у власності територіальної громади м. Одеси, що підтверджується дослідженими доказами, а також, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.08.2020 року та постановою Верховного Суду від 20.09.2023 року.

Отже, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 самовільно здійснив спорудження дерев`яної опалубки та арматурного каркасу під монолітну плиту на земельний ділянці, унаслідок чого ця споруда є самочинним будівництвом, тому, обґрунтованими є вимоги керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва, а саме: дерев`яної опалубки розмірами 10x10 та арматурного каркасу площею 81,25 кв.м.

З огляду на наведене, апеляційний суд робить висновок про безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача, оскільки такі висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Воронюк Максим Олександрович, залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький