Справа № 204/6563/25
Провадження № 2-о/204/197/25
РІШЕННЯ

іменем України

11 листопада 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді Книш А.В.,

секретар судового засідання Малкамова О.С.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . На обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що 04 лютого 2000 року був зареєстрований шлюб між ним та ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Однак постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської нотаріальної контори Хилько Л.А. від 13 березня 2025 року заявнику відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку гаражу АДРЕСА_2 після померлої ОСОБА_4 , оскільки заява про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори не подавалася.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 24 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, а також витребувано у Третьої дніпровської державної нотаріальної контори копію належним чином засвідченої спадкової справи після померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник та представник заявника ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , про слухання справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань не подавала.

Суд, вислухавши заявника, представника заявника ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини.

Заявник з 04 лютого 2000 року перебував у шлюбі зі ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла (а.с.21,22,104,105).

За життя ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.32).

Заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

13 березня 2025 року заявник звернувся до Третьої державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку гаража АДРЕСА_4 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с.101).

Постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неприйняттям спадщини спадкоємцем протягом строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки заявник не був зареєстрований разом із померлою ОСОБА_4 на день смерті останньої, та документи, що підтверджують факт прийняття спадщини заявником спільним проживанням та реєстрацією зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця, не надані (а.с.25).

Крім заявника, із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до Третьої державної нотаріальної контори зверталася матір ОСОБА_4 заінтересована особа ОСОБА_3 (а.с.70-116).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що знав ОСОБА_8 ще з тих часів, коли їй було 5-6 років, оскільки жив по сусідству з її батьками. Також свідок ОСОБА_5 повідомив, що йому відомо, що ОСОБА_9 уклала шлюб із заявником та вони разом жили по день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , а також те, що заявник займався похованням ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що його матір та матір ОСОБА_10 приблизно з 1980-х років були подругами, а тому він був знайомий зі ОСОБА_4 та йому відомо, що остання проживала однією сім`єю із заявником приблизно з 2013 року день смерті за адресою: АДРЕСА_1 , та те, що заявник та матір ОСОБА_10 займалися похованням ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що вона є головою ОСББ «Кедріна 38» та вона знає заявника та ОСОБА_8 як подружжя, оскільки приблизно з 2013-2014 років вони жили за адресою: АДРЕСА_1 , більше з ними ніхто не проживав та заявник займався похованням ОСОБА_10 .

Вирішуючи заяву, судом ураховуються такі обставини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для оформлення права на спадщину.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом ураховується висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17 (провадження № 61-43496св18), відповідно до якого факт відсутності реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що вони не проживали разом на час відкриття спадщини.

Отже, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів доводять факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За наведених обставин вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.259, 265, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 11 листопада 2025 року.

Головуючий