Справа № 308/5175/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 листопада 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чепки В. В., за участю секретаря судового засідання Авдєєвої К. Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої фізичній особі, внаслідок кримінального правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 79 735,12 грн. матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області здійснювався розгляд кримінального провадження за обвинуваченням громадянина Йорданії ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.05.2021 року у справі №308/11075/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеженням волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, строком на 2 (два) роки. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 64874,00 (шістдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн. матеріальної шкоди та 130000,00 (сто тридцять тисяч) грн. моральної шкоди, що в загальному складає 194 874,00 (сто дев?яносто чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.11.2023 року у справі

№ 308/11075/18 Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 з доповненням до неї на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.05.2021 щодо ОСОБА_3 задоволено частково. Вирок

Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.05.2021 щодо ОСОБА_2 скасовано. Клопотання обвинуваченого

ОСОБА_2 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності задоволено. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України обвинуваченого ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв?язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України,-закрито.

Оскільки позивачу кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду у розмірі 79 735,12 грн., а також моральну шкоду, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яку він оцінює у розмірі 200 000 грн., тому просить суд стягнути вказані суми з відповідача на свою користь.

Ухвалою суду від 14.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) та за участю сторін.

Ухвалою суду від 22.07.2025 закрито підготовче провадження у справі призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи за останньою відомою адресою місця проживання, а також у порядку, передбаченому ч. 10 ст. 187 ЦПК України, та шляхом надсилання смс-повідомлення на наданий позивачем номер телефону. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано.

За загальним правилом ч. 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на викладене та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивачки, наданою у письмовому клопотанні про розгляд справи без участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив таке.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.05.2021 року у справі №308/11075/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеженням волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, строком на 2 (два) роки. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 64874,00 (шістдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн. матеріальної шкоди та 130000,00 (сто тридцять тисяч) грн. моральної шкоди, що в загальному складає 194 874,00 (сто дев?яносто чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.11.2023 року у справі № 308/11075/18 Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 з доповненням до неї на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.05.2021 щодо ОСОБА_3 задоволено частково. Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.05.2021 щодо ОСОБА_2 скасовано. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності задоволено. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України обвинуваченого ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв?язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, - закрито.

Зі змісту вказаної ухвали Закарпатського апеляційного суду від 15.11.2023 вбачається, що апеляційний перегляд не стосувався оспорення доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України.

Вказаним вироком встановлено вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у тому, що 12 липня 2018 року, близько 14.10 год. Аль Хаватмі Із Фаваз Мохаммада керуючи легковим автомобілем марки „Шкода Октавія", державний реєстраційний номерний знак „ НОМЕР_1 та рухаючись в м. Ужгород по вул.. Словянська Набережна в напрямку вул.. Бабяка, навпроти ЖК «Боздош Еліт», діючи всупереч вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху доїхавши до заїзду на територію ЖК «Боздош Еліт», не надав перевагу їдучому назустріч водію ОСОБА_1 , який керував мотоциклом марки «КАWАSАКІ - ZЕРНYR 750», д.н.з. НОМЕР_2 , та рухався у напрямку готелю Ужгород пл. Б. Хмельницького, розпочав маневр повороту ліворуч, не переконавшись у тому, що це буде безпечно, для інших учасників дорожнього руху, створив своїми діями небезпеку для руху водію мотоцикла на такій віддалі, коли вже останній шляхом екстреного гальмування не мав технічної можливості зупинитися, у результаті чого між автомобілем марки „Шкода Октавія" та мотоциклом марки «КАWАSАКІ - ZЕРНYR 750», відбулося зіткнення на смузі руху мотоцикліста, внаслідок якого водій мотоциклу ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Так, позивачем ОСОБА_1 згідно з позовом заявлено про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 79735,12 грн. та моральної шкоди на суму 200000,00 грн.

Матеріальна шкода обгрунтована тим, внаслідок зіткнення вказаних транспортних засобів позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді ділянки осаднення по передній поверхні лівої гомілки від рівня колінного суглоба до нижньої третини, вивих лівої кисті з переломом шилоподібного відростка променевої та ліктьової кістки, перелом правої таранної кістки з підвивихом стопи, множинні обширні садна обох передпліч та лівої гомілки, які по своєму характеру потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня.

З висновку експерта №326 від 02.08.2018 вбачається, що внаслідок отриманих під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди травм ОСОБА_1 проведено оперативні втручання: МОС таранної кістки двома гвинтами, а також анкерна фіксація верхівки лівої м/гомілкової кістки.

З долучених до позовної заяви фіскальних чеків на придбання ліків вбачається, що позивач поніс витрати на їх придбання в розмірі 17498,00 грн.

Крім того позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на відшкодування матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу - загальний мотоцикл (мотоцикл - А) марки «КАWАSАКІ - ZЕРНYR 750», д.н.з. « НОМЕР_2 », а саме: вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу в розмірі 62237,12 грн.

Згідно даних Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 01-09/09/18 від 11.09.2018 року ринкова вартість транспортного засобу - загальний мотоцикл (мотоцикл - А) марки «КАWАSАКІ - ZЕРНYR 750», д.н.з. « НОМЕР_2 » до пошкодження становила 47376,00 грн., вартість відновлювального ремонту 195481,48 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 62237,12 грн.

Заявлений до стягнення розмір шкоди ґрунтується на твердженні про проведення відновлювального ремонту автомобіля на суму 62237,12 грн.

Відповідно до наданого позивачем звіту вартість відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, яка становить 47376,00 грн.

Будь-яких фінансових документів щодо оплати фактично виконаних робіт матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову в частині вимоги про стягнення матеріальної шкоди лише в розмірі 47376,00 грн. в розмірі, що не перевищує вартість транспортного засобу.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 200 000 грн., то судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач згідно з позовом зазначив, що неправомірними діями відповідача йому було завдано середні тілесні ушкодження, що свідчить про перенесення ним фізичного болю та страждань, що негативно позначилося на його психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань. Внаслідок завданої шкоди позивач змушений був проходити стаціонарний курс лікування, потім амбулаторно у сімейного лікаря та вдома, проходити цілий ряд медичних обстежень. З часу нанесення травми і по теперішній час Позивача періодично мучать сильні головні болі, болі в ушкоджених ділянках тіла і він змушений приймати обезболюючі ліки. Все це негативно вплинуло і продовжує впливати як на стан його здоров?я, так і на психологічний стан, змусило і змушує змінювати ритм та розпорядок його повсякденного життя. Зазначає, що внаслідок цього він зазнав душевних страждань. Вказує, що завдані тілесні ушкодження обмежили його звичайні процеси людської життєдіяльності, він фактично був прикований до ліжка майже увесь час, що спричинило порушення і сімейних відносин. Невизначеність питання, чи він зможе повернутись до нормальної життєдіяльності після такої травми завдавало йому та близьким моральних страждань. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди просить враховувати глибину і тривалість моральних страждань, зокрема, скільки часу він потребував догляду його близьких, необхідність постійного відвідування медичних закладів та проходження лікування, виснаження внаслідок вказаних дій. Також просить врахувати, що відповідач добровільно не відшкодував матеріальну шкоду, що змусило позивача неодноразово звертатися до нього з цим питанням, однак постійні відмови призводили до стресу та роздратування; внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП, в позивача виникла роздратованість, постійні переживання та турботи пов?язані із пошкодженням мотоцикла.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу діями відповідача знайшов підтвердження дослідженими обставинами кримінального правопорушення.

Матеріали справи містять докази тривалого лікування позивача, що свідчить, про понесені ним страждання у зв`язку з цим.

Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.12.2028 підтверджено встановлення позивачу інвалідності третьої групи загального захворювання з протипоказами роботи з тривалою ходою, стато-динамічними навантаженнями. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: нагляд у травматолога.

Отже, вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди.

Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з наведених норм та обставин справи, керуючись принципами рівності, поміркованості, виваженості, розумності, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Також суд бере до уваги особу, якій було завдано матеріальної шкоди, внаслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яка отримала інвалідність третьої групи, потребує внаслідок отриманих травм нагляд у травматолога, тривалість лікування, невідшкодування відповідачем у добровільному порядку матеріальної шкоди, тому суд вважає, що обгрунтованим розміром моральної шкоди 130 000 грн.. Такий розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості та є співмірним і доцільним у даному провадженні.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню частково.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в розмірі 64 874 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 130 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Позивач є звільненим від сплати судового збору за вимогою про стягнення матеріальних збитків на підставі п.6 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позов у частині позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди задовольняється частково 81,36%, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 985,43 грн. (1211,20 грн.х 81,36%).

Щодо судового збору за вимогою про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за подання вимоги про стягнення моральної шкоди пропорційно до задоволених вимог в розмірі 787,28 грн.(1211,20 грн. 65%).

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої фізичній особі, внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 194 874 (сто дев`яносто чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн, з яких 64 874 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 130 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 985 (дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 787 (сімсот вісімдесят сім) грн. 20 коп.

У задоволенні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , останнє відоме місце реєстації: АДРЕСА_3 .

Суддя В. В. Чепка