Миколаївський районний суд Миколаївської області

Справа № 481/1156/25
Провадження № 2-др/945/8/25
12 листопада 2025 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Павленко І.В.,
за участю секретаря судових засідань Сербіної К.Ю.,
розглянувши в письмовому провадженні, без повідомлення (виклику) сторін, заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
07 листопада 2025 року представник позивача адвокат Андрущенко М.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги (зареєстровано в суді 10.11.2025).
Заяву обґрунтовує тим, що заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2025 року в справі № 481/1156/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не вирішено питання про розподіл судових витрат на надання позивачу професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 5 000,00 грн.
Також представник позивача у заяві зазначає, що рішенням загальних зборів учасників змінено найменування юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» на товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» у зв`язку з чим 08.09.2025 внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
У зв`язку з викладеним просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Іннова-Нова» судові витрати в сумі 5000 грн.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.11.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; розгляд заяви, керуючись ч. 3 ст. 270 ЦПК України, вирішено провести протягом десяти днів з дня надходження заяви без повідомлення учасників справи.
Будь-яких заяв, відзивів, заперечень тощо відповідачем до суду не надходило (станом на день розгляду заяви).
Суд, дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, врахувавши позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частинами 1, 2 ст. 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі-Закон).
Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст. 1 Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 1, п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У мотивувальній частині позовної заяви представник позивача адвокат Андрущенко М.В. зробив застереження про те, що документальне підтвердження понесених судових витрат, в частині надання позивачу професійної правничої допомоги, буде скеровано до суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Водночас розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025, що укладений між ТОВ «Іннова Фінанс» та адвокатом Андрущенком М.В. (далі - Договір), суд встановив, що предметом договору є, зокрема те, що виконавець (адвокат Андрущенко М.В.) зобов`язується надавати на користь замовника (ТОВ «Іннова Фінанс») послуги правничого та консультаційного характерів (надалі за текстом «Послуги»), а замовник приймати та в порядку, визначеному цим договором сплачувати такі надані Послуги.
Пунктами 2.1 2.2 Договору визначено, що Послуги за Договором надаються на підставі усної чи письмової заявки з боку замовника.
3 моменту отримання заявки від замовника сторони погоджують зміст Послуги/Послуг, що надаватимуться виконавцем за такою заявкою. Суттєвими умовами кожної з заявок є ціна Послуг, строки їх надання та деталізація кожної з Послуг. Заявка вважається погодженою автоматично у разі, якщо замовник не заперечує щодо наданої виконавцем деталізації протягом 3 (трьох) годин з моменту її направлення представнику замовника з боку виконавця.
Пунктом 3.4.1 Договору обумовлено, що оплата наданих Послуг здійснюється шляхом безготівкової транзакції коштів, зазначених в заявках та/або актах приймання-передачі наданих послуг на банківський рахунок виконавця, зазначений в цьому Договорі або в інший спосіб, погоджений сторонами. Сторони погоджують, що оплата Послуг виконавця може здійснюватися й до укладення сторонами акту приймання-передачі наданих послуг за рішенням виконавця, про що зазначається в кожній відповідній заявці.
За результатом наданих Послуг сторони підписують акт АНП в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 2 Заявки).
Сторони погодили, що оплата Послуг згідно Заявки здійснюється у строк, що не перевищує 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання рішення суду (п. 3 Заявки).
Дана Заявка складена у 2 (двох) екземплярах однакової юридичної сили та змісту, по примірнику для кожної зі сторін (п. 4 Заявки).
Сторони погодили, що загальна вартість Послуг згідно п. 1 Акту становить 5 000 гривень 00 копійок (п. 2 Акту).
Сторони не мають претензій щодо якості, обсягу та результату наданих Послуг (п. 5 Акту).
Акт складений у 2 (двох) примірниках української мовою, для кожної зі сторін (п. 6 Акту).
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Суд, проаналізувавши документи, додані до заяви, дійшов висновку, що вони не підтверджують факту надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом Миколаївським районним судом Миколаївської області цивільної справи № 481/1156/25, а лише вказують на те, що між ТОВ «Іннова Фінанс» та адвокатом Андрущенком М.В. існують договірні відносини щодо надання означеному товариству юридичних послуг.
Так, предметом Договору є те, що виконавець (адвокат Андрущенко М.В.) зобов`язується надавати на користь замовника (ТОВ «Іннова Фінанс») послуги правничого та консультаційного характерів, а замовник приймати та в порядку, визначеному цим договором сплачувати такі надані Послуги (пункт 1.1 Договору).
Пунктами 2.1 2.2 Договору визначено, що Послуги за Договором надаються на підставі усної чи письмової заявки з боку замовника.
3 моменту отримання заявки від замовника сторони погоджують зміст Послуги/Послуг, що надаватимуться виконавцем за такою заявкою. Суттєвими умовами кожної з заявок є ціна Послуг, строки їх надання та деталізація кожної з Послуг. Заявка вважається погодженою автоматично у разі, якщо замовник не заперечує щодо наданої Виконавцем деталізації протягом 3 (трьох) годин з моменту її направлення представнику замовника з боку виконавця.
Пунктом 3.4.1 Договору обумовлено, що оплата наданих Послуг здійснюється шляхом безготівкової транзакції коштів, зазначених в заявках та/або актах приймання-передачі наданих послуг на банківський рахунок виконавця, зазначений в цьому Договорі або в інший спосіб, погоджений сторонами. Сторони погоджують, що оплата Послуг виконавця може здійснюватись й до укладення сторонами акту приймання-передачі наданих послуг за рішенням виконавця, про що зазначається в кожній відповідній заявці.
У тексті як Договору, так і Заявки, Акту та платіжної інструкції відсутні будь-які посилання на те, що правнича допомога надавалась адвокатом Андрущенком М.В. саме у справі № 481/1156/25. Інших доказів, які б свідчили про пов`язаність Договору, а відповідно й сплаченого позивачем гонорару із цією справою, суду не надано.
Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на правову допомогу в цій справі в сумі 5000 грн. При цьому слід наголосити, що не можуть бути покладені на відповідача витрати на правову допомогу, надані в інших судових справах або за представлення інтересів особи в інших органах, організаціях та установах, що не пов`язані з розглядом справи № 481/1156/25.
Аналогічний висновок щодо застосування положень ст. 141 ЦПК України викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 227/2301/21 (провадження № 14-37цс24), що застосовується судом з метою виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Що стосується повідомленої представником позивача інформації в заяві про ухвалення додаткового рішення, що рішенням загальних зборів учасників змінено найменування юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» на товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», то суд зазначає про таке.
Згідно ст. 90 ЦК України, юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Юридична особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування. Комерційне (фірмове) найменування юридичної особи може бути зареєстроване у порядку, встановленому законом. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру. Юридична особа не має права використовувати найменування іншої юридичної особи.
У той же час, сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно - правова форма даної особи. Водночас зміна найменування юридичної особи та/або її місцезнаходження тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».
Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (колишня назва ТОВ «Іннова Фінанс») адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку з недоведеністю їх понесення у цій справі.
Керуючись ч.13 ст.7, ст. 133, 134, 137, 141, 246, 265, 270, 354, 355 ЦПК України, суд
У задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (колишня назва товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс») адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання про судові витрати у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони у справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .
Повне додаткове рішення складене 12 листопада 2025 року.
Суддя І.В. Павленко