УХВАЛА

24 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровська міська рада, державний реєстратор відділу державної реєстрації апарату Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Юрченко Дмитро Сергійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право власності на житло, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2025 року до суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровська міська рада, державний реєстратор відділу державної реєстрації апарату Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Юрченко Дмитро Сергійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право власності на житло.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачка посилається на те, що ухвалою суду від 17 квітня 2025 року у справі №199/10707/23 було закрито провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідача. Також було скасовано заходи забезпечення, вжиті ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2024 року у справі №199/10707/23. Позивач не погодився з данною ухвалою та оскаржив її в апеляційному порядку, так постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року по справі №199/10707/23 апеляційну скаргу представника позивача було задоволено та скасовано ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Предметом вищезазначеного позову є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

На даний час існують ризики, які можуть вплинути на виконання майбутнього рішення суду в разі задоволення позову про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право власності на житло. Відповідач не проживає у спірній квартирі, а в теперішній час вживає заходи щодо підготовки до продажу спірної квартири, про що свідчить скасування реєстрації позивачки в спірній квартирі. Подібна поведінка відповідача свідчить про ймовірне ускладнення або неможливість подальшого виконання рішення суду.

У зв`язку з чим, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали позовної заяви, після повернення справи з апеляційного суду 23 жовтня 2025 року, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до відповіді №509640 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира, об`єкта житлової нерухомості, загальною площею 61,5 кв.м. та житловою площею 39,2 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер №101, належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто, законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Так, відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України та мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Викладені заявником обставини, виходячи з положень статті 151 ЦПК України, є частково достатніми для обґрунтованого припущення позивачки, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивачкою заявлено вимогу вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки накладення арешту на майно може обмежити відповідача розпоряджатися майном на власний розсуд, що однозначно завдасть шкоди його правам та інтересам, а тому суд вважає за необхідне заяву задовольнити частково, шляхом заборони вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яке є у праві власності відповідача ОСОБА_2 .

Заборона вчиняти дії щодо зміни цільового призначення, здійсненні перетворення, поділу, об`єднання спірного нерухомого майна не обмежить прав на володіння вказаним нерухомим майном.

Саме такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог і, в той же час відповідач не позбавляється можливості володіти і користуватися належним йому майном, а тому заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровська міська рада, державний реєстратор відділу державної реєстрації апарату Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Юрченко Дмитро Сергійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право власності на житло, задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровська міська рада, державний реєстратор відділу державної реєстрації апарату Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Юрченко Дмитро Сергійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право власності на житло, шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає чинності негайно.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.О. Богун

24.10.2025 місто Дніпро