04 листопада 2025 року
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді - Панас О.В.
при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-
У провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання рішенням законної сили.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, який було розірвано у відповідності до рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 02.03.2012.
Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до рішення Гощанського районного суду Рівненської області у цивільній справі № 1703/185/12 від 29.03.2012 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в сумі по 400 грн., щомісячно, починаючи з 27 січня 2012 року і до досягнення сином повноліття з послідуючою індексацією .
Незважаючи на це та на мізерність суми аліментів, призначених рішенням суду Відповідач усіляким чином ухиляється від сплати аліментів.
Оскільки судом вже попередньо був визначений розмір аліментів, що стягуються з Відповідача на її користь, а на день звернення з даним позовом до суду суттєво змінився розмір прожиткового мінімуму для дитини. Інших осіб, які перебувають на утриманні Відповідач не має, то вважає за доцільне просити суд про прийняття рішення про щомісячне стягнення з Відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) Відповідача, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином повісткою, направленою рекомендованою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання відповідача, яка ним не була отримана. З заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Письмового відзиву на позов не подав.
Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умовим, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За наведених обставин, суд вважає, що відповідач у належний спосіб був повідомлений про дату судового засідання , а тому у відповідності до ч.1ст.223 ЦПК можливо розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України, проти чого позивачка не заперечує.
Ухвалою Рівненського міського суду від 04.09.2025 р. прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до нступних висновків.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування,житло, розваги і медичне обслуговування.(Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Гощанського районного суду від 02.03.2012.
На утримання дитини стягуються аліменти у твердій грошовій сумі, одержувачем аліментів є матір дитини - ОСОБА_1 згідно рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 29.03.2012 у розмірі 400 грн. щомісячно до повноліття дитини.
З оглянутої судом довідки , виданої відділом ДВС у м.Рівному 26.08.2025 № 212558 вбачається, що рішення суду про стягнення аліментів звернуто до примусового виконання. Станом на серпень 2025 ОСОБА_2 допустив заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 8012,14 грн.
Позивачка фактично звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, відповідно до наданого їй права за ч.3 ст. 181 СК України. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Як встановлено судом аліменти на утримання дитини стягуються на користь позивачки, відтак, згідно положень СК України вона наділена правом звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів.
За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а також приймаючи до уваги право позивачки на зміну способу стягнення аліментів та положення частини другої статті 182 СК України, суд вважає , що спосіб стягнення аліментів може бути змінений з твердої грошової суми на частку від заробітку(доходу боржника).
Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дотримуючись принципу, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України( мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ), права матері на користь якої стягнуті аліменти на утримання дитини на звернення до суду з заявою про зміну способу стягнення аліментів, та загальних засад щодо розміру аліментів, які стягуються на утримання однієї дитини, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення та зміну за рішенням суду способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку у розмірі 1/4 частки доходу відповідача, що не суперечить СК України.
Відтак, слід змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання рішенням законної сили.
У зв`язку із задоволенням позову про зміну способу стягнення аліментів, припинити з моменту набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Гощанського районного суду від 29.03.2012 (справа № 1703/185/12) за позовом ОСОБА_4 про стягнення аліментів. У разі наявності заборгованості по аліментах за виконавчим листом по справі № 1703/185/12 проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання.
Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток держави в сумі 1211,20 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів , задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , які стягуються за рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 29.03.2012 (справа № 1703/185/12).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання рішенням законної сили.
У зв`язку із задоволенням позову про зміну способу стягнення аліментів, припинити з моменту набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Гощанського районного суду Рівненського області від 29.03.2012 (справа № 1703/185/12) за позовом ОСОБА_4 про стягнення аліментів. У разі наявності заборгованості по аліментах за виконавчим листом по справі № 1703/185/12 проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. в прибуток держави.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення виготовлене - 04.11.2025.

Суддя О.В.Панас