Номер провадження 2-др/754/89/25
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2025 рокуДеснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді - Сенюта В. О.,

секретаря судового засідання - Каба А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - адвоката Березюк Євгенії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києві та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ «Державний ощадний банк України» - адвоката Березюк Є.О. звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення про повернення з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору.

Подана заява обґрунтована тим, що 30.07.2022 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва затверджено мирову угоду укладену між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачкою ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №195_0140 від 04.11.2021, у зв`язку з чим провадження у справі закрито. Однак, судовим рішенням від 30.07.2025 питання повернення позивачеві судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом даної справи, не вирішено, що, на думку Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», є підставою для ухвалення додаткового рішення. На підставі викладеного, представник позивача просить ухвалити додаткове рішення, яким повернути АТ «Державний ощадний банк України» з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, що складає 12 602,81 грн.

Сторона заявника/ позивача в судове засідання щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення не з`явилася, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялася належним чином. Письмові матеріали справи містять клопотання про розгляд заяви без участі представника банку.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд заяви повідомлялась належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Судом встановлено, що при зверненні до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки Банком було сплачено судовий збір у сумі 50 411,24 грн. (за дві вимоги майнового характеру), що підтверджується платіжною інструкцією №21362 від 31.10.2023.

05.03.2025 в підготовчому засіданні представник позивача подала заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду та повернення частини сплаченого судового збору.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05.03.2025 у справі №754/17134/23 заяву представника позивача задоволено частково, позовну вимогу АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 у частині позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду. У задоволенні заяви про повернення судового збору відмовлено.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.07.2025 затверджено мирову угоду, укладену між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 у справі №754/17134/23 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №195_0140 від 04.11.2021, у зв`язку з чим провадження у справі закрито.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц).

Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат (ч. 4 ст. 142 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, пунктом 2 мирової угоди від 21.07.2025 у справі №754/17134/23, сторони між собою погодили, що відповідачка бере на себе зобов`язання протягом 1 (одного) місяця з моменту затвердження судом цієї мирової угоди компенсувати позивачу фактично понесені витрати на сплату судового збору у справі №754/17134/23, але не більше ніж 37 808,43 грн., а отже сторони під час укладення мирової угоди передбачили порядок розподілу судових витрат.

Відтак, застосування положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд не вбачає.

Крім того, судом було встановлено, що сторонам зрозумілі наслідки ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням мирової угоди, про що зазначено у їх спільній заяві, мирова угода підписана представником позивача та відповідачкою.

Питання судового збору було вирішено у відповідній ухвалі суду на підставі домовленості між сторонами та не залишилось поза увагою суду.

Отже, законних підстав повторно вирішувати питання розподілу та повернення судового збору суд не вбачає. Суди не вправі вносити будь-які зміни до ухвали суду про закриття провадження по справі та затвердження мирової угоди щодо питання про повернення судового збору, навіть якщо вони у подальшому не згодні з вирішенням питання розподілу судового збору, вказана ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, дослідивши вказані матеріали, суд приходить висновку, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - адвоката Березюк Євгенії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києві та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали суду складено - 07.11.2025.

Суддя В.О.Сенюта