Справа № 164/41/25 Головуючий у 1 інстанції: Ониско Р. В.
Провадження № 22-ц/802/1204/25 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 26 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із зазначеним позовом.

Покликалось на те, що між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 07 серпня 2023 року та 01 вересня 2023 року було укладено кредитні договори № 07988-08/2023, № 05964-08/2023, № 00409-09/2023, згідно з умовами яких відповідач отримав кредити відповідно у розмірах 6800 грн, 7000 грн та 4100 грн. Також між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 22 жовтня 2021 року було укладено кредитний договір № 997567, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5500 грн.

Кредитні договори було підписано електронним підписом позичальника ОСОБА_1 відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, який був надісланий на його номер мобільного телефону, про що свідчить умови вказаних кредитних договорів, адреса, реквізити та підписи сторін. Відповідно до умов цих кредитних договорів, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цими договорами.

Крім того позивач вказував, що 21 березня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 21032024, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за вищевказаними кредитними договорами укладеними між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 .

Також, 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема і до відповідача ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 позичені грошові кошти не повернув і відсотки за користування кредитом не сплачував, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просив суд стягнути з останнього на свою корить заборгованість на загальну суму 45 549 грн 54 коп., а саме:

- за кредитним договором № 07988-08/2023 від 07 серпня 2023 року в розмірі 10144 грн 76 коп., з яких: 10070 грн 02 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 74 грн 74 коп. - сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором № 05964-08/2023 від 07 серпня 2023 року в розмірі 10443 грн 21 коп., з яких: 10366 грн 25 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 76 грн 96 коп. - сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором № 00409-09/2023 від 01 вересня 2023 року в розмірі 7471 грн 57 коп., з яких: 7405 грн 71 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 65 грн 86 коп. - сума заборгованості за відсотками

- за кредитним договором № 997567 від 22 жовтня 2021 року в розмірі 17490 грн, з яких: 5500 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 11990 грн - сума заборгованості за відсотками та відшкодувати йому судові витрати.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 26 серпня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі: 45549 грн 54 коп., зокрема:

- за кредитним договором № 07988-08/2023 в розмірі 10144 грн 76 коп., з яких: 10070 грн 02 коп. сума заборгованості за тілом кредиту; - 74 грн 74 коп. сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором № 05964-08/2023 в розмірі 10443 грн 21 коп., з яких: 10366 грн 25 коп. сума заборгованості за тілом кредиту; 76 грн 96 коп. сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором № 00409-09/2023 в розмірі 7471 грн 57 коп., з яких: 7405 грн 71 коп. сума заборгованості за тілом кредиту; 65 грн 86 коп. сума заборгованості за відсотками;

- за договором позики за № 997567 від 22 жовтня 2021 року в розмірі 17490 грн., з яких: - 5500 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; - 11990 грн. сума заборгованості за відсотками.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував того, що надані позивачем на підтвердження набуття ним права грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними між кредитодавцями та його довірителем, як позичальником, докази не є належними і допустимими та не підтверджують обставин, які суд встановив.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за кредитними договорами не виконав, позичені грошові кошти та відсотки у встановлений договорами строк ні кредитодавцям, а ні фактору позивачу не повернув, то наявні підстави для стягнення кредитної заборгованості на користь позивача.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що 07 серпня 2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 07988-08/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 8 цього кредитного договору.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 вказаного кредитного договору, товариство надало позичальнику ОСОБА_1 кредит в розмірі 6800 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

З пунктів 1.2, 1.4.1 цього договору вбачається, що кредит надавався строком на 360 днів, до 31 липня 2024 року. Договір почав діяти з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», а його дія закінчується після повного виконання сторонами своїх зобов`язань. За користування кредитом позичальник сплачує позикодавцеві 2,50% (процентів) на добу.

Також 07 серпня 2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05964-08/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 8 цього кредитного договору.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 вказаного кредитного договору, товариство надало позичальнику ОСОБА_1 кредит в розмірі 7000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

З пунктів 1.2, 1.4.1 цього договору вбачається, що кредит надавався строком на 360 днів, до 31 липня 2024 року. Договір почав діяти з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», а його дія закінчується після повного виконання сторонами своїх зобов`язань. За користування кредитом позичальник сплачує позикодавцеві 2,50% (процентів) на добу.

У подальшому 01 вересня 2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00409-09/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 8 цього кредитного договору.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 вказаного кредитного договору, товариство надало позичальнику ОСОБА_1 кредит в розмірі 4100 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

З пунктів 1.2, 1.4.1 цього договору вбачається, що кредит надавався строком на 360 днів, до 25 серпня 2024 року. Договір почав діяти з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», а його дія закінчується після повного виконання сторонами своїх зобов`язань. За користування кредитом позичальник сплачує позикодавцеві 2,50% (процентів) на добу.

Крім того встановлено, що 22 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 997567, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого товариство надало останньому кредит в розмірі 5500 грн, під 2333,96 % річних або 2,70% за добу, строком на 30 днів до 21 листопада 2021 року.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів: копії договорів факторингу, актів прийому-передачі реєстру боржників за договорами факторингу, витягів з реєстру боржників, розрахунків заборгованості за кредитними договорами, вбачається, що 21 березня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 21032024, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за вищевказаними кредитними договорами укладеними між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 , а саме за кредитними договорами укладеними 07 серпня 2023 року № 07988-08/2023 в розмірі 10144 грн 76 коп. і № 05964-08/2023 в розмірі 10443 грн 21 коп. та від 01 вересня 2023 року № 00409-09/2023 в розмірі 7405 грн 71 коп. Також 14 червня 2021 роук між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 997567 від 22 жовтня 2021 року в розмірі 17490 грн.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Кредитні договори, укладені між первісними кредиторами ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і відповідачем ОСОБА_1 , як і договори факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у встановленому порядку недійсними не визнавались, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Зокрема, судом було встановлено факти укладення кредитних договорів 07 серпня 2023 року № 07988-08/2023, № 05964-08/2023 та від 01 вересня 2023 року № 00409-09/2023, між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 , як і кредитного договору № 997567 від 22 жовтня 2021 року укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі, які були підписані останнім шляхом використання електронного підпису, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». У вказаних договорах сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки. Дані кредитні договори є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Розрахунки заборгованості відповідачем не спростовані ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.

Всупереч умов укладених кредитних договорів, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених цими договорами, відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази укладання договорів відступлення права вимоги, спростовуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом першої інстанції доказами, які підтверджують факт переходу до позивача права грошової вимоги щодо відповідача ОСОБА_1 .

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеними ті обставини, що відповідач ОСОБА_1 , отримавши грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеними кредитними договорами, взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорах строки отримані у кредит грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 45 549 грн 54 коп.

Отже, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про підставність вимог позивача ґрунтуються на повно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є посилання в рішенні суду і яким суд дав вірну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, то підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 26 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді