ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/616/24
Провадження 6/521/589/25
УХВАЛА

24 жовтня 2025 року м.Одеса

Хаджибейський районний суд м.Одеси у складі

судді Маркарової С.В.

секретаря судового засідання Вінжановської К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області В.Притуляка про встановлення способу виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому проживають неповнолітні діти по цивільній справі

позивач : АТ «СЕНС БАНК»

відповідач : ОСОБА_1

предмет позову : стягнення коштів

ціна позову : 430 029, 23 грн.

ВСТАНОВИВ :

В проваджені суду перебувала вищевказана справа.

Судом 29.11.2024 ухвалено рішення, яким з ОСОБА_1 стягнута кредитна заборгованість в розмірі 430 029 грн. 23 коп.

Приватний виконавець в порядку статті 435 ЦПК України звернувся із поданням про встановлення способу виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому проживають неповнолітні діти.

В обгрунтування подання останній послався на те, що рішення виконується в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

08.07.2025 відкрито виконавче провадження ВП № 78561692.

Рішення не виконано.

За місцем реєтрації місця проживання боржник відстутній.

Транспортний засіб боржника оголошений у розшук.

Виконавець стверджував, що з метою зверненя стягнення на майно боржника квартиру АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані неповнолітні діти ОСОБА_2 , 2011 рок народження, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має бути отримана згода суду.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився.

Стягувач АТ «СЕНС БАНК» в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд подання, своєї думки з приводу подання не висловив.

Боржник в судове засіання не з`явився, за останньою відомою суду адресою не перебуває (поштове відправлення R 06), в порядку ч.2 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд подання.

Хаджибейська РА ОМР в особі орану опіки та піклування в судове засідання не з`явилась, повідомлена про розгляд подання, своєї думки з приводу подання не висловила.

При розгляді подання суд враховує, що цивільно-процесуальний закон не містить окремої норми про розгляд судом подання державного чи приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому проживають неповнолітні діти.

Поряд із тим, належне виконання судових рішень є фундаментальним елементом забезпечення верховенства права та захисту прав громадян.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої, шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику.

В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Згідно з ч. 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.06.2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/29431 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

У пункті 28 Розділу VIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Враховуючи вимоги Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», «Інструкцііі з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженим Наказ Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 державний або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реаалізацію нерухомого майна, право на яке або право користування яким мають діти, отримати згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Разом із тим, законодавсвтом України не визначено порядку надання органом опіки та піклування такої згоди.

Законом визначено виключно, що за такою згодою до органу опік та піклування можуть звертатись батьки дітей, їх законні представники, які в даному випадку, коли особа є боржником у виконавчому проваджені не зацікавлені в прмусовій реалізації майна.

Механізм зобов`язання батьків або осіб, які їх замінюють отримати відповідний дозвіл у примусовому порядку відсутній.

Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою за загальним правилом є обставини, коли виконання рішення у визначений спосіб стає неможливим або ускладненим.

З наведеного вбачається, що звернення виконавця із відповідним поданням до суду в порядку ст. 435 ЦПК України відповідає суті права.

Зазначене узгоджується із Постановою Верховного Суду від 15.02.2023, справа №2-537/11.

З матеріалів подання вбачається, що :

29.11.2024 Малиновським районним судом м.Одеси ухвалено рішення, яким з ОСОБА_1 стягнута кредитна заборгованість в розмірі 430 029 грн. 23 коп.

Рішення суду набрало законної сили.

Рішення виконується в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

08.07.2025 відкрито виконавче провадження ВП № 78561692.

Рішення не виконано.

Постановою приватного виконавця від 08.07.2025 накладений арешт на грошові кошти боржника.

Транспортний засіб боржника оголошений у розшук (постанова приватного виконавця від 10.07.2025).

Органом опіки та піклування Пересипської РА ОМР процесуальне питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому проживають неповнолітні діти, фактично не досліджувалось, що підтверджується листом від 14.08.2025 № 01-05-2/255вх.

Матеріали подання не містять достатніх доказів для надання судом відповідного дозволу з урахуванням дотримання інтересів неповолітніх дітей, співмірності негативних наслідків для боржника з інтересами кредитора.

Так, в справі відсутні докази вартості квартири, в якій проживають діти або аналогічного майна на ринку нерухомості (співмірність обрання судом такої міри як звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому проживають неповнолітні діти), з якого часу діти проживают в приміщенні; чи дотримано встановлений чинним законодавством порядок їх реєстрації та вселення у приміщення; чи є приміщення єдиним місцем їх постійного проживання; чи наявне інше приміщення в дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання; який ступінь споріднення між дітьми та боржником, а також інших обставин.

За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №434592330 боржник є власником двох земельних ділянок, реєстраційні номери обєкта нерухомого майна 223, 223.

Вищевикладене виключає звернення судом стягнення на нерухоме майно боржника, в якому проживають неповнолітні діти.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

В задоволені подання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Світлана МАРКАРОВА

Повний текст ухвали виготовлений 24.10.2025 24.10.25