Справа № 357/8704/25
Провадження № 2/357/4210/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 07.08.2024-100001963 від 07.08.2024 у розмірі 26260,17 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 07.08.2024 року було укладено кредитний договір (оферти) № 07.08.2024-100001963 та відповідно до вказаного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 11000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 07.08.2024, строком на 140 днів, дата повернення (виплати) кредиту 24.12.2024. Процентна ставка - фіксована, незмінна в розмірі 1 % за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за цим Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 24.12.2024р., утворилась заборгованість у розмірі 26260,17 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10484,94 грн., по процентам в розмірі 10275,23 грн., по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання 5500 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 26260,17 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень.

Ухвалою від 12.06.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження (а.с.46).

29.07.2025 року відповідач направила суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку із складними сімейними обставинами (а.с.51).

09.09.2025 року відповідач подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із складними сімейними обставинами (а.с.58).

14.10.2025 року відповідач направила суду клопотання про відкладення розгляду спраив в зв`язку з тимчасовим її переїздом до м. Львів через загострення обстрілів, задля безпеки дитини (а.с.62).

06.11.2025 року відповідач направила суду аналогічну заяву про відкладення розгляду справи (а.с.67).

Сторони про судовий розгляд даного позову були неодноразово повідомлені належним чином.

Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася. Суд відмовив у задоволенні чергового клопотання відповідача про відкладення судового засідання. Наведені відповідачем підстави для відкладення судового засідання є необґрунтованими та не визнаються судом поважними. Суд зауважує, що з кінця березня 2022 року і на даний час на території Київської області не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка в області є стабільною. Відтак, зазначені відповідачем обставини про загострення обстрілів не можуть бути враховані, як поважні для відкладення судового засідання. Крім того, відповідач не була позбавлена права подати відзив на позов, письмово викласти свою позицію в справі, чи подати клопотання про відеоконференцію судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 07.08.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (оферти) №07.08.2024-100001963 (а.с. 16-27).

Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 11 000,00 грн., строком на 140 днів.

Процентна ставка - фіксована, незмінна в розмірі 1 % за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п.5 Договору).

ОСОБА_1 07.08.2024 електронним цифровим підписом підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтвердила укладення кредитного договору та отримала на свій рахунок кошти у розмірі 11 000,00 грн.

Відповідно до довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 07.08.2024-100001963 від 07.08.2024, заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору складає : 10484,94 грн. - основний борг, проценти 10275,23 грн., неустойка 5500 грн., разом : 26260,17 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позичальник порушила свої зобов`язання щодо вчасного повернення кредитних коштів, а тому підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20760,17 грн. (10484,94 грн. тіло кредиту + 10275,23грн. проценти) .

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в частині нарахованої неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання окремого зобов`язання у розмірі 5500,00 грн.

Однак, дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки, у порушення вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, позивачем не обгрунтовано нарахування неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, не надано обґрунтованого розрахунку цієї суми.

Матеріали справи містять Довідку -розрахунок про стан заборгованості, яку склав сам позивач, однак і ця довідка не деталізує (період, порядок) нарахування суми 5500 грн.

Крім того, нарахування неустойки проведено позивачем в період воєнного стану.

При цьому, слід зазначити, що згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Виходячи із принципу змагальності сторін, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, обов`язком позивача є доведення належними та допустимими доказами умов кредитування та наявності заборгованості.

Суд має право прийняти посилання та твердження сторони лише у випадку їх належного доведення в ході розгляду справи, за виключенням випадків, коли такі обставини не потребують окремого доведення. При цьому сам лише факт відсутності заперечень іншої сторони проти таких посилань та тверджень не може вважатися їх визнанням.

В даному випадку, з урахуванням обставин цієї справи та факту порушення відповідачем строків повернення кредиту, суд вважає за можливе стягнути з відповідача лише суму, що передбачена умовами кредитного договору та відображена в графіку платежів, а саме : борг по тілу кредиту 10484,94 грн., та відсотки 10275,23 грн. Всього борг становить 20760,17 грн. При цьому, слід зазначити, що пунктом 12 Кредитного договору 07.08.2024-100001963 передбачена орієнтовна загальна вартість кредиту, яка складає суму 24450,06 грн. Саме на таку суму вартості кредиту позичальник міг орієнтуватися та сподіватися під час укладення кредитного договору.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. ( Висновок ВС викладений у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції № СЦ000018592 від 02.06.2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень.

Оскільки позов задоволено на 79,05 % (20760,17 х 100: 26260,17), то судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 1914,90 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 07.08.2024-100001963 від 07.08.2024 року в сумі 20760,17 грн. грн. (двадцять тисяч сімсот шістдесят гривень сімнадцять копійок) та судові витрати по справі в сумі 1914,90 грн. (тисяча дев`ятсот чотирнадцять гривень дев`яносто копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» /адреса місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133- А, м. Київ, 01032 /

Відповідач: ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 /

Повний текст рішення суду виготовлений 06.11.2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола