КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 367/10449/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13291/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Горбачової Ю.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 501139236 від 07 травня 2019 року у розмірі 59 016, 01 грн, витрати на правову допомогу та судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що 07 травня 2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Угоду про надання кредиту № 501139236, відповідно до якої кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 48 809,13 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 07 травня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 0,01%.

АТ «АЛЬФА-БАНК» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору.

Позивач звертав увагу, що відповідно до Протоколу № 2/2022 від 18 серпня 2022 року Позачергових загальних зборів акціонерів АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК», відповідно до умов яких, змінено найменування Банку з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» на наступне: повне найменування Банку українською мовою - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК»; скорочене найменування Банку українською мовою - АТ «СЕНС БАНК».

17 травня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» було укладено договір факторингу № 2, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило на користь ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501139236.

18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 18-05/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501139236.

10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501139236.

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 501139236 від 07 травня 2019 року.

У порушення умов договору, відповідач не виконав свого обов`язку, в результаті чого, станом на день формування позовної заяви, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 501139236 від 07 травня 2019 року, що підлягає стягненню з позичальника становить 59 016,01 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 25 259,52 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 31 484,77 грн; інфляційні збитки - 1 686,26 грн; 3 % річних - 585,46 грн. (т. 1 а.с. 1-56, 83-85).

Відповідач у додаткових поясненнях зазначив, що банком у кредитному договорі № 501139236 від 07 травня 2019 року була встановлена плата за ті послуги, які за законом повинні надаватись безоплатно, відтак, умови вказаного пункту договору мають бути визнані несправедливими, а сам пункт 1(б) розділу «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501139236 від 07 травня 2019 року та Додатку № 1 до Угоди про надання споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг в частині сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування, підлягає визнанню недійсним.

Вважав, що оскільки банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення підпункту (б) пункту 1 угоди про надання кредиту № 501139236 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку з наведеним, просить суд визнати несправедливим та недійсним пункт 1 (б) розділу «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501139236 від 07 травня 2019 року та здійснити перерахунок заборгованості за угодою № 501139236, зарахувавши сплачену позичальником комісію, а саме 5 платежів по 2 098,79 грн = 10 493,95 грн за розрахунково-касове обслуговування в рахунок погашення суми основного боргу за кредитом. Також, просив суд відмовити в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000, 00 грн. (т. 1 а.с. 208-214)

Представник позивача Ткаченко М.М. у запереченнях на додаткові пояснення у справі вказала, що інформація про нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування відображена у графіку платежів і паспорті споживчого кредиту, що підтверджує її належне розкриття перед укладенням договору. Відтак, така умова не може вважатися прихованою, нечіткою або непрозорою. Таким чином, умова щодо сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування є погодженою сторонами договору, укладеного у передбаченій законом формі, зміст якого відповідає вимогам цивільного та спеціального законодавства. Вважає, що заявлена до стягнення сума витрат позивача на правову допомогу є співмірною зі складністю даної справи, а зворотного відповідачем не доведено (т. 1 а.с. 215-223).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 травня 2025 року позов ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором № 501139236 від 07 травня 2019 року у розмірі 59 016, 01 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн(т. 1 а.с. 224-232).

Не погодившись з рішенням суду, 19 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, у якому визнати розрахунково-касове обслуговування несправедливим та недійсним пункт 1 (б) розділу «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501139236 від 07 травня 2019 року та здійснити перерахунок заборгованості за угодою № 501139236, зарахувавши сплачену позичальником комісію, а саме 5 платежів по 2 098, 79 грн = 10 493, 95 грн за розрахунково-касове обслуговування у рахунок погашення суми основного боргу за кредитом (т. 2 а.с. 1-10).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд зазначив у своєму рішенні від 27 травня 2025 року, що заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 31 484,77 грн, що не відповідає дійсності, оскільки це розрахунково-касове обслуговування, яке складається з 15 платежів по 2 098,79 грн. Загальна сума за розрахунково-касове обслуговування 41 975,80 грн, яка складається з 20 платежів по 2 098,79 грн, з яких було сплачено 5 платежів по 2 098,79 грн = 10 493,95 грн.

Звертав увагу, що у матеріалах справи відсутні докази, що позичальник ознайомився та підписав договір та угоду, в яких детально роз`яснюється, що входить до послуг Банку за розрахунково-касового обслуговування у відповідній редакції. При цьому, суд першої інстанції послався на положення вказаного договору та угоди, які містяться за посиланням www.alfabank.com.ua.

Окрім цього, апелянт наголошував, що суд першої інстанції не врахував висновків Великої палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, а саме, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Представник ТОВ «Коллект Центр» подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив залишити рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 травня 2025 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (т. 2 а.с. 27-30).

В обґрунтування відзиву вказав, що Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитора (як банку, так і небанківської фінансової компанії) встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. З урахуванням наведеного, доводи боржника не заслуговують на увагу. Оскільки згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Відповідачем не було оскаржено умови договору про нарахування комісії, не подано зустрічного позову про оскарження даної умови, отже такі положення вважаються правомірними.

Зазначав, що під час дії кредитного договору позичальником добровільно вчинено дії із виконання оспорюваного положення кредитного договору (щодо нарахування комісії) шляхом здійснення оплати нарахованої згідно кредитного договору комісії. При цьому, незгода позичальника з умовою договору про нарахування та сплату винагороди, на стадії виконання, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання додаткових угод до договору, не є підставою для визначення умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, в тому числі і під час розгляду заяв про грошові вимоги до боржника, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19 (т. 2 а.с. 27-30).

Апелянт ОСОБА_1 у відповіді на відзив на апеляційну скаргу вказав, що його заявлена вимога про визнання умови договору несправедливою в даному випадку не є новим позовом, а є його способом захисту та обґрунтуванням неправомірності рішення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що суди повинні перевіряти дотримання принципу справедливості у договорах приєднання навіть без подання окремого позову. Питання несправедливих умов договору відноситься до сфери публічного порядку, а тому суд апеляційної інстанції має повноваження врахувати ці доводи без подання зустрічного позову. Посилання позивача на постанову Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19 є нерелевантним, оскільки та справа стосувалася господарських правовідносин між суб`єктами підприємницької діяльності, тоді як у даній справі йдеться про споживчий кредит, де діє спеціальний режим захисту прав споживачів (т. 2 а.с. 31).

За правилами частини тринадцятої ст. 7, частини першої ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ТОВ «Коллект Центр» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 травня 2025 року розглянута апеляційним судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини першої ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, місцевий суд виходив із того, що відповідач при укладенні Угоди про надання кредиту № 501139236 був належним чином ознайомлений з інформацією щодо наявності та встановленого розміру комісії за розрахунково-касове обслуговування кредиту та погодився з таким, що підтверджується проставленням його підпису у наданих документах, і у порушення умов договору як позичальник свої зобов`язання перед кредитором належним чином не виконав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено у такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції Закону, чинній станом на день укладення кредитного договору від 07 травня 2019 року), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції Закону, чинній станом на день укладення кредитного договору від 07 травня 2019 року), до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються:

1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит;

2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження 61-4202сво22), Верховний Суд відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 172/410/21 (провадження № 61-17842св21), зазначивши, що якщо у кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

07 травня 2019 року ОСОБА_1 підписав та подав до АТ «АЛЬФА-БАНК» анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», заяву (акцепт) про прийняття пропозиції (оферта №2) укласти комплексний договір добровільного страхування ризиків позичальника № 006.501139236.111 від 07 травня 2019 року і оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501139236, відповідно до якої кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 48 809,13 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 07 травня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 0,01% (т. 1 а.с. 5, 6).

Відповідно до пункту 1 Оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501139236 від 07 травня 2019 року ОСОБА_1 і АТ «Альфа-Банк» погодили, що під час користування кредитом Банк надаватиме йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором, за надання яких встановлено комісійну винагороду, а саме:

(а) за надання кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цій оферті на укладення угоди без ПДВ;

(б) за обслуговування кредиту:

за період з 1-го місяця по 4-й місяць користування кредитом - 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цій оферті без ПДВ;

за період з 5-го місяця користування кредитом по 24-й місяць користування кредитом - 4,30% від суми кредиту, зазначеної в цій оферті без ПДВ. Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору, та розміщені на сайті Банку www.alfabank.com.ua. Також сторони погодили визначення сум комісійної винагороди (платежу за розрахунково-касове обслуговування) в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною кредитного Договору (т. 1 а.с. 6).

Одночасно ОСОБА_1 у день укладення кредитного Договору від 07.05.2019 року підписав і отримав Графік платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг із визначенням розміру платежу за розрахунково-касове обслуговування (додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 501139236 від 07 травня 2019 року і паспорт споживчого кредиту, про що свідчить його підпис (т. 1 а.с. 6а, зворот).

Згідно з графіком платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг з 6-го місяця кредитування нараховується сума у розмірі 2 098, 79 грн за розрахунково-касове обслуговування, що входить до додаткових та супутніх послуг і за 20 місяців складає 41 975, 80 грн.

Згідно з меморіальним ордером № 816285 від 07 травня 2019 року ОСОБА_1 отримав кредит за кредитним договором № 501139236 від 07 травня 2019 року у розмірі 48 809, 13 грн на свій рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «СЕНС БАНК»(т. 1 а.с. 6а, зворот, 113).

АТ «АЛЬФА-БАНК» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору.

17 травня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» було укладено договір факторингу № 2, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило на користь ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501139236.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 17 травня 2021 року, загальна заборгованість складає 56 744, 29 грн, з яких: за кредитом - 25 259, 52 грн по відсотках - 2, 92 грн, по комісії - 31 481, 85 грн, по штрафам - 0, 00 грн, по пені - 0, 00 грн (т. 1 а.с. 23).

З розрахунку заборгованості також встановлено, що ОСОБА_1 08 жовтня 2019 року сплатив 4 197, 58 грн, 17 грудня 2019 року - 2 098, 79 грн, 10 січня 2020 року - 2 098,79 грн, 10 лютого 2020 року - 2 098, 79 грн, а разом 10 493, 95 грн, що зараховано як плату за комісії (т. 1 а.с. 93-105).

18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 18-05/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501139236.

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 501139236 від 07 травня 2019 року після відступлення права вимоги останньому, заборгованість за кредитом - 25 259, 52 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (10 січня 2023 року) - 31 484, 77 грн, з комісії - 0, 00 грн, з пені - 0, 00 грн, відсотки згідно з кредитним договором - 0, 00 грн, 3 % річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України 585, 46 грн, інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України 1 686, 26 грн (т. 1 а.с. 24).

10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501139236.

Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за договором про споживчий кредит № 501139236 від 07 травня 2019 року на користь ТОВ «Коллект Центр».

Згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «СЕНС БАНК», за період 07 травня 2019 року по 17 травня 2021 року ОСОБА_1 банк надавав послуги розрахунково-касового обслуговування його рахунку (т. 1 а.с. 8-22).

Таким чином, спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо недійсності підпункту (б) пункту 1 оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501139236 від 07 травня 2019 року та додатку № 1 до Угоди про надання споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг в частині сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування, оскільки в Оферті на укладання угоди про надання кредиту № 501139236 від 07 травня 2019 року була встановлена плата за розрахунково-касове обслуговування (2 098, 79 грн) із визначенням переліку таких послуг (винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку) і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного Договору, що включено до загальних витрат за споживчим кредитом, які сплачуються споживачем, пов`язані з обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит.

Отже матеріалами справи підтверджується, що у кредитному договорі банк зазначив та надав суду докази (виписка з рахунку) наявності банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) із визначенням сторонами договору безпосередніх послуг за надання яких вона сплачується, тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є чинними і апеляційна скарга у частині доводів про недійсність підпункту (б) пункту 1 Оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501139236 від 07 травня 2019 року не підлягає задоволенню.

Відповідно похідна вимога апеляційної скарги про здійснення перерахунку заборгованості також відхиляється судом апеляційної інстанції.

Відтак сума у розмірі 10 493, 95 грн сплачена позичальником ОСОБА_1 чотирма платежами обґрунтовано зарахована кредитором як оплата комісій кредитора (розрахунково-касове обслуговування).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» після відступлення права вимоги останньому (станом на 10 вересня 2024 року) заборгованість за тілом кредиту - 25 259, 52 грн, за відсотками - 31 484, 77 грн, за комісією - 0, 00 грн, за пенею - 0, 00 грн, 3 % річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України 585, 46 грн, інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України 1 686, 26 грн (т. 1 а.с. 25).

Таким чином встановлено, що сума заборгованості по платежам за розрахунково-касове обслуговування (31 481, 85 грн) і сума заборгованості по відсотках (2, 92 грн) за кредитним договором № 501139236 від 07 травня 2019 року і становить заявлену позивачем суму у розмірі 31 484, 77 грн (31 481, 85 + 2, 92).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Враховуючи, що матеріалах справи міститься меморіальний ордер № 816285 від 07 травня 2019 року, яким підтверджується, що ОСОБА_1 отримав кредит за кредитним договором № 501139236 від 07 травня 2019 року у розмірі 48 809, 13 грн на свій рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «СЕНС БАНК»(т. 1 а.с. 6а, зворот), а відповідач не надав до суду доказів на підтвердження виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит № 501139236 від 07 травня 2019 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову і стягнення заборгованості за вказаним договором з відповідача.

Щодо судового збору.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги апелянт ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 4 542, 00 грн, що у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають (т. 2 а.с. 20).

З огляду на положення частини третьої ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 травня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов