Справа № 645/4403/25
Провадження № 2/645/2420/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судового засідання - Пастушенко К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Сіті Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2025 року до Немишлянського районного суду м. Харкова представник ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернувся з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-111486101 від 28.10.2021 в розмірі 59757,59 грн., судовий збір в сумі 3028,00 грн. та витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 1400,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 28 жовтня 2021 року між АТ «РайффайзенБанк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено заяву договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-111486101, відповідно до якого Банк надав клієнту кредит у сумі 49911,27 грн, а клієнт зобов`язався повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором.

Усупереч умовам кредитного договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору.

20.02.2024 між АТ «Райффайзен Банк» і ТОВ ФК «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-57-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передав (відступив) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.02.2024 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. в за кредитним договором №014-RO-82-111486101 від 28.10.2021, укладеним між відповідачем і АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким, становить 59757,59 грн, з яких: 49113,86 грн сума заборгованості за кредитом; 10643,73 грн сума заборгованості за процентами.

Ухвалою Немишлянського районного суду від 11 липня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглянути справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, на адресу суду подав 31.10.2025 відзив, в якому проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, а також клопотання про продовження строку на подання відзиву, заяву про розгляд справи за його відсутності.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що позивач не надав належних доказів на підтвердження набуття права вимоги саме за кредитним договором до відповідача, не надав доказів на підтвердження права представляти інтереси попереднього кредитора, відсутні нотаріальні довіреності осіб, що підписували договір про відступлення права вимоги, також позивач не повідомив відповідача про зміну кредитора належним чином, не надав доказів про безперечну заборгованість відповідача перед ним.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів без участі сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 28.10.2021 між АТ «Райффайзен Банк» і ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-111486101.

Відповідно до п.п.1.1., 1.2. вказаного договору банк надає клієнту послугу споживчого кредиту, під яким розуміються кредитні кошти, що надаються клієнту шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою Придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Для надання послуги споживчого кредиту, банк відкриває клієнту поточний рахунок «Для виплат» в гривнях, на умовах згідно п. 4.1 заяви -договору.

Згідно п.2.1.1 Договору мета кредиту придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 45000 грн.

Відповідно до п.2.1.2 Договору клієнт сплачує страховий платіж у розмірі 4911,27 грн на користь ПАТ «Страхова компанія «Уніка Життя», страховим посередником якого виступає Банк.

Згідно п.2.2. вказаного Договору строк кредиту 72 місяців, з 28.10.2021 по визначену графіком дату останнього щомісячного ануїтентного платежу.

Відповідно до п.2.3 договору процентна ставка фіксована становить 52,9% річних.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 59757,59 грн, з яких: 49113,86 грн - сума заборгованості за кредитом; 10643,73 грн - сума заборгованості за процентами.

20.02.2024 між АТ «Райффайзен Банк» і ТОВ ФК «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передав (відступив) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Як вбачається з платіжної інструкції № 1971 від 19.08.2024, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» сплачено на користь АТ «Райффайзен Банк» 3110185,01 грн згідно п.3.4. Договору відступлення прав вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024.

Посилання відповідача у відзиві на відсутність долучених до матеріалів справи доказів на підтвердження відступлення права вимоги не є підтвердженим та спростовано сукупністю досліджених судом доказів.

Крім того, дійсність договору про відступлення права вимоги не є предметом розгляду даної справи, повноваження сторін на момент укладання Договору відступлення прав вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024 перевірялися на час укладення вказаного договору. Оскільки вказаний договір укладений в простій письмовій формі, наявність нотаріально посвідчених довіреностей осіб АТ «Райффайзен Банк», уповноважених на його укладення в даному випадку не є обов`язковою.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до копії реєстру боржників від 20.02.2024 до Договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. в за кредитним договором №014-RO-82-111486101 від 28.10.2021, укладеним між відповідачем і АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким становить 59757,59 грн.

Матеріали справи також містять копії паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», підписаного відповідачем електронним підписом, а також досудової вимоги ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», з якої вбачається, що між АТ «Райффайзен Банк» і ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір факторингу, і ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 59757,59 грн, яку йому необхідно сплатити протягом 30 днів, а саме в строк до 10.01.2025.

Згідно з наданим позивачем розрахунком та виписки по рахунку, заборгованість відповідача за Кредитним договором №014-RO-82-111486101 від 28.10.2021, станом на 19.08.2024 становить 59757,59 грн, з яких: 49113,86 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 10643,73 грн - сума заборгованості за процентами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону ;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З кредитного договору №014-RO-82-111486101, укладеного між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 вбачається, що відповідно до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).

Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договору факторингу та реєстрів прав вимоги, а тому до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором №014-RO-82-111486101 від 28.10.2021.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом вбачається, що при укладенні електронного кредитного договору відповідач використав електронний підпис у вигляді одноразового персонального ідентифікатора, який направлено на номер мобільного телефону вказаний відповідачем в заявці на отримання грошових коштів.

Неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається ОСОБА_1 , не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові КЦС ВС від 06 лютого 2018 року у справі №278/1679/13-ц, такі ж висновки містяться в постанові КЦС ВС від 6 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц.

Крім того, судом перевірено, що позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання, про що свідчить копія вимоги до відповідача та докази її направлення на адресу ОСОБА_1 від 19.12.2024.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Як визначено ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд вважає, що позивачем доведено суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №014-RO-82-111486101 від 28.10.2021 у загальному розмірі 59757,59 грн, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру відсотків та періоду кредитування.

Суд звертає увагу, що в силу змагальності цивільного процесу, обов`язок доведення своїх доводів покладено на сторони, відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України.

Даних про те, що відповідач у добровільному порядку заборгованість за кредитним договором погасив, матеріали справи не містять, відповідачем протягом судового розгляду належних та допустимих доказів на спростування наявності заборгованості не надано, як і контррозрахунку заборгованості на підтвердження своїх доводів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-111486101 від 28.10.2021 у розмірі 59757,59 грн, яка є обґрунтованою та підтвердженою та не спростована відповідачем.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 3028,00 грн.

Крім того, у позовній заяві ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1400,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем було надано (в копіях):

- ордер серії АІ №1936924 на надання правничої (правової) допомоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на підставі договору №14/06/2023 про надання правничої допомоги уповноважило адвоката Титаренка В.В. надавати правову допомогу товариству у Немишлянському районному суді м.Харкова;

- договір №14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року, укладений між адвокатом Титаренком В.В. та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», у п.4.1 якого сторони погодили, що вартість правничої допомоги та порядок розрахунків за її надання клієнту, визначаються сторонами в додатку 1 до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору та актами наданої правничої допомоги.;

- додаток №1 до договору №14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року, згідно якого сторони домовилися, що вартість правничої допомоги та гонорар адвокату за цим договором визначається, зокрема: 400 грн/год аналіз судової практики та законодавства; 400 грн./год аналіх матеріалів, отриманих від клієнта; 600 грн./год підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду; 3% від фактично стягнутої суми підготовка заяви про примусове виконання рішення суду до органів виконавчої служби (приватного виконавця, ДВС), супровід виконавчого провадження (направлення заяв, клопотань про хід виконавчого провадження, підготовка відповідей за запити приватного виконавця/ ДВС); 10% від фактично сплаченої суми за замовлення проведення переговорів з боржником/ представником боржника щодо інформування про інструменти врегулювання заборгованості шляхом повного або часткового погашення, реструктуризації заборгованості. Підготовка пропозиції щодо врегулювання або гарантійного листа;

- додаткову угоду №1 до договору №14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року;

- замовлення №1047 до договору №14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року, згідно якого клієнт передає в роботу матеріали по справі №014-RO-82-111486101 від 28.10.2021, ІПН , найменування ОСОБА_1 ;

- акт виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення №1083 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 №14/06/2023, відповідно до якого вартість наданої послуги по боржнику ОСОБА_1 становить 1400 грн: 400 грн аналіз судової практики та законодавства на протязі 1 години; 400 грн аналіз матеріалів, отриманих від клієнта за кредитним договором №014-RO-82-111486101 від 28.10.2021 протягом 1 год.; 600 грн. підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду на протязі 1 години;

- платіжну інструкцію №811 від 31.03.2025 про сплату позивачем адвокату Титаренку В.В. 1400 грн. за замовлення 1083 по договору від 14.06.2023.

У ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У частині шостій вказаної статті зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Зважаючи на відсутність з боку відповідача клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1400,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Сіті Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Сіті Фінанс" заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-111486101 від 28.10.2021 в розмірі 59757,59 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят сім гривень 59 копiйок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Сіті Фінанс" судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1400,00 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення, у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Сіті Фінанс", місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складений 04.11.2025.

Суддя Г. С. Шевченко