ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 626/929/25
Номер провадження 22-ц/818/3825/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зачепилівського районного суду Харківської області від 21 травня 2025 року в складі судді Яценка Є.І. по справі № 626/929/25 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину нежитлових приміщення за адресою АДРЕСА_1 та нежитлової будівлі (сарай, літ. Г) загальною площею 18,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

У травні 2025 року представником позивачки ОСОБА_2 адвокатом Кузьміним Сергієм Олександровичем подано заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що спірні нежитлові приміщення можуть бути відчужено на користь третіх осіб без її згоди, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про спільний поділ майна подружжя.

Нежитлові приміщення відповідач надає в оренду третім особам, а нерухоме майно може бути пошкоджене, переплановане тощо з метою зменшення його фактичної вартості, а тому наявні підстави щодо заборони вчинення певних дій, а саме проведення ремонтних, будівельних робіт, а також передачі майна в оренду третім особам.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 213,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлову будівлі (сарай, літ. Г) загальною площею 18,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонити вчиняти певні дії, а саме передавати вказане майно в оренду третім особам, проводити ремонтні та будівельні роботи; накласти заборону на експлуатацію транспортного засобу FORD Escape, д.н.з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, VIN НОМЕР_2 .

Ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 21 травня 2025 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Накладено арешт на :

- нежитлове приміщення загальною площею 213,2 кв.м., розташоване за адресою: адресою АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано на ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О., за реєстраційним номером 1346;

- нежитлову будівлю ( сарай, літ.Г) загальною площею 18,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О., за реєстраційним номером 1347.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони експлуатації на транспортний засіб FORD Escape, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, VIN НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме проводити ремонтні та будівельні роботи:

- нежитлового приміщення загальною площею 213,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О., за реєстраційним номером 1346;

- нежитлової будівлі ( сарай, літ.Г) загальною площею 18,9 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано на ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Ковтун Л.О., за реєстраційним номером 1347, до набрання законної сили рішенням в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна.

В іншій частині заяви про забезпечення позову- відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами існує спір щодо поділу спільного майна подружжя, сторони мають реальну можливість відчужити останнє, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду. Вирішуючи спір, суд вважав вимоги заяви в частині заборони вчиняти певні дії, а саме передавати майно в оренду третім особам, проводити ремонтні та будівельні роботи нежитлових приміщень обґрунтованими, оскільки під час проведення ремонтних чи будівельних робіт може бути змінено загальну площу спірних нежитлових приміщень, що ускладнить виконання судового рішення. Між тим, заборона передавати майно в оренду третім особам призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування належним йому майном, а тому в цій частині заява задоволенню не підлягає.

На вказане судове рішення 02 червня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Остапенко Ірина Олександрівна, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та залишити заяву про забезпечення позову без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції накладено арешт і заборонено експлуатацію майна без встановлення судом будь-яких обґрунтованих підстав існування ризику втрати, пошкодження або незаконного відчуження такого майна, що є необґрунтованим і непропорційним втручанням у право приватної власності.

Долучена до заяви світлина із зображенням будівлі з банером «оренда» не може вважатися належним та допустимим доказом, який свідчить про реальну загрозу зміни майна. Також, у матеріалах справи відсутні будь-які докази реальної загрози втрати, пошкодження чи незаконного відчуження вказаного майна.

Заборона проведення будівельних чи ремонтних робіт позбавляє можливості підтримувати майно у належному технічному стані, що суперечить його правам як власника. Крім того, неможливість проведення ремонтних робіт створює додаткові перешкоди для реалізації права на передачу майна в оренду, оскільки для цього необхідним є забезпечення відповідного технічного стану, який неможливо досягти без здійснення базового ремонту.

Транспортний засіб фактично перебуває у користуванні позивачки, що виключає ризик його втрати або відчуження, натомість заборона на його експлуатацію створює перешкоди саме для неї.

Він не заперечує проти того, щоб автомобіль FORD Escape залишався у користуванні позивачки, що додатково нівелює необхідність обмеження її права на користування цим транспортним засобом.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 06 листопада 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_2 отримано 17 липня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.65).

Адвокатом Кузьміним Сергієм Олександровичем, який діє в інтересах ОСОБА_2 , отримано 17 липня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.63).

ОСОБА_1 отримано 17 липня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.66).

Адвокаткою Остапенко Іриною Олександрівною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано 17 липня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.64).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України у повній мірі.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог частини 3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом залежно від конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачкою заявлено вимоги про визнання спільною сумісною власністю сторін нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 та нежитлової будівлі (сарай, літ. Г) загальною площею 18,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , та поділ вказаного майна шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного майна.

Встановивши, що між сторонами виник та існує спір з приводу вказаного майна суд першої інстанції, з огляду на баланс інтересів сторін та попередження негативних наслідків, які можуть настати у випадку зміни власника спірного майна до завершення розгляду справи, дійшов в цілому правильного висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Також, судова колегія відхиляє доводи відповідача про відсутність загрози відчуження майна та необґрунтованість заяви позивачки в цій частині, оскільки Верховний Суд у постанові від 03 березня 2023 року в справі № 905/448/22 звертав увагу, що вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

В іншій частині судова колегія вважає, що забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме проводити ремонтні та будівельні роботи спірних нежитлових приміщень є неспівмірним з заявленими вимогами та порушує баланс сторін, оскільки унеможливлює здійснення поточного ремонту та забезпечення належного технічного стану майна.

Щодо накладення арешту та заборони експлуатації на транспортний засіб FORD Escape, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, VIN НОМЕР_3 , то судова колегія не вбачає підстав для вжиття таких заходів забезпечення позову, оскільки транспортний засіб не є предметом спору та відповідач не заперечує щодо використання та перебування у власності позивачки вказаного майна.

Відповідно до пункту 2 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції у частині накладення заборони вчиняти певні дії, а саме проводити ремонтні та будівельні роботи: підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в цій частині без задоволення.

Враховуючи, що справа по суті спору не розглядалась, питання щодо розподілу судових витрат за подачу апеляційної скарги не вирішується.

Керуючись ст.ст. 367,368,369,374,376,381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Зачепилівського районного суду Харківської області від 21 травня 2025 року у частині вирішення спору щодо накладення арешту на транспортний засіб - FORD Escape, державний номерний знак НОМЕР_1 та заборону проводити ремонтні та будівельні роботи нерухомого майна скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в цій частині залишити без задоволення.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 10 листопада 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина