Провадження № 22-ц/811/2254/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Заяць Я.І.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 13 червня 2025 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. звернулась до суду з заявою про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог покликалася на те, що у неї виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 461/10420/23 з примусового виконання виконавчого листа № 461/10420/23, виданого 30 травня 2024 року Галицьким районним судом міста Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за договором кредиту та страхування №Z65.00200.009472468 від 15 лютого 2022 в розмірі 116439,39 грн та сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн.

25 липня 2024 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74044260, яку скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на адресу боржника, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 25 липня 2024 року.

У пункті 2 вказаної постанови було зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно. У поданні зазначено, що боржник декларацію про доходи та майно не подав. Приватним виконавцем 25 липня 2025 року накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника. Боржник на вимогу-виклик від 4 квітня 2025 року не з`явився.

Приватний виконавець стверджувала, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішень, яке полягає у неподанні декларації про доходи та майно, ігноруванні наявності відкритого виконавчого провадження.

Оскільки рішення суду не виконано, боржник ухиляється від виконання судового рішення, приватний виконавець просила тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї згідно з виконавчим провадженням ВП № 75629028.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 квітня 2025 року цивільну справу №461/10420/23, провадження №6/461/90/25, за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа передано за підсудністю до Бориславського міського суду Львівської області.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 13 червня 2025 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 13 червня 2025 року оскаржила приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна.

В апеляційній скарзі покликається на те, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а виконавець не повинен пересвідчуватися в її отримані боржником.

Неотримання боржником кореспонденції з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про помилкові чи неправомірні дії приватного виконавця.

Боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань, що полягає у неподанні декларації про доходи та майно боржника, залишенні поза увагою наявності відкритого виконавчого провадження, невиконанні обов`язку щодо виконання рішення суду.

Матеріали справи містять докази перетину ОСОБА_1 державного кордону України та перебування її за кордоном, що свідчить про наявність у неї коштів, які можна було б спрямувати на погашення заборгованості.

Ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для тимчасового обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України, що стимулюватиме вчинення активних дій для найшвидшого задоволення інтересів кредитора.

Просить ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 13 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подання задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 10 листопада 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Галицького районного суду міста Львова від 29 січня 2024 року у справі № 461/10420/23 задоволено позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування №Z65.00200.009472468 від 15 лютого 2022 року в розмірі 116439 (сто шістнадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн. 39 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

На виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВП № 75629028 з примусового виконання виконавчого листа № 461/10420/23 виданого 30 травня 2024 року Галицьким районним судом міста Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за договором кредиту та страхування №Z65.00200.009472468 від 15 лютого 2022 в розмірі 116439,39 грн. Та стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» з сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн.

25 липня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 75629028, якою у тому числі зобов`язано боржника протягом 5 робочих дні подати декларацію про доходи та майно.

Вказану постанову направлено на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 25 липня 2024 року.

Поштове відправлення з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 75629028 боржником не отримано, лист повернувся у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

25 липня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 75629028, якою накладено арешт на все рухоме, нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1

25 липня 2024 року виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 75629028 та скеровано в банківські установи до виконання: АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Кредобанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ «Ощадбанк», АТ «СЕНС БАНК», АТ «Укрексімбанк», АТ «УкрСиббанк», АТ «Універсал Банк», АБ «Укргазбанк», АТ «ПУМБ», АТ «А-Банк», АТ «Тасмамбанк», АТ «ОКСІ БАНК», ПАТ «АКБ «Індустріалбанк», ПАТ «Банк Восток»; AT «ПроКредит Банк», АТ «ОТП Банк», АТ АКБ «Львів», АТ «Ідея Банк», АТ «Агропросперіс Банк», БФ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», АТ «БАНК АВАНГАРД», ПАТ «АБ "ПІВДЕННИЙ», АТ «БАНК АЛЬЯНС», АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», AT «АБ «РАДАБАНК», ПУАТ «КБ «АКОРДБАНК», АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ», AT «PBC БАНК», АТ «КБ «ГЛОБУС».

Згідно електронної відповіді АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Ідея Банк», АТ «Ощадбанк», ПАТ «ПІВДЕННИЙ, АТ «Райффайзен Банк» від 25 липня 2025 року арешт накладено.

Згідно з відповіддю АТ «ПУМП» від 6 серпня 2024 року арешт накладено, у боржника наявно два рахунки, залишок коштів на яких становить 0,00 грн.

Згідно з відповіддю АТ «Ідея Банк» від 1 серпня 2024 року у боржника наявний один рахунок, залишок коштів на якому становить 0,00 грн.

Згідно відповідей інших банківських установ в боржника відсутні відкриті рахунки.

Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 14 серпня 2024 року боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 11 січня 2018 року, органом 4616.

Згідно із відповіддю Західного регіонального управління державної служби з питань праці від 15 серпня 2024 року за боржником не зареєстровано рухомого майна, що підлягає реєстрації або взяттю на облік відповідно до наданих повноважень.

Згідно відповіді Бориславської міської ради Львівської області від 16 серпня 2024 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22 серпня2024 року земельних ділянок у власності боржника на території області не зареєстровано.

Згідно відповіді ТСЦ 4642 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області від 28 серпня 2024 року відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 8 серпня 2024 року відсутні відомості щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_1 у період з 30 травня 2024 по 5 вересня 2024 року.

11 листопада 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано в АТ «Райффайзен Банк».

Згідно електронної відповіді АТ «Райффайзен Банк» від 11 листопада 2024 року арешт накладено.

24 березня 2025 року приватним виконавцем надіслано електронну вимогу а АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Альфабанк», ПАТ АБ «Південний», АТ «УкрСиббанк», АТ «СЕНС БАНК», АТ «Таскомбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ Банк 3/4», АТ «СКАЙ», ПАТ «Банк Восток» щодо надання інформації про стан рахунків боржника.

Згідно електронної відповіді АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Ідея Банк», АТ «Ощадбанк», ПАТ «ПІВДЕННИЙ, АТ «Райффайзен Банк» від 25 липня 2025 року арешт накладено.

Згідно електронної відповіді ПАТ АБ «Південний» від 26 березня 2025 року у боржника наявно один рахунок у банку, залишок коштів на якому 0,00 грн.

Згідно електронної відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 24 березня 2025 року у боржника наявні три рахунки у банку, залишок коштів на яких 18,97 грн, 63,69 грн та 0,00 грн.

Згідно електронної відповіді АТ «Ощадбанк» від 24 березня 2025 року у боржника наявно один рахунок у банку, залишок коштів на якому 0,00 грн.

Згідно електронної відповіді АТ «Райффайзен Банк» від 24 березня2025 року в боржника наявно два рахунки у банку, залишок котів на яких 0,00 грн та 9,20 грн.

Згідно електронної відповіді Пенсійного фонду України від 4 квітня 2025 року боржник отримувала дохід у 2022 році від ПАТ «УКРНАФТА».

Згідно електронної відповіді Державної податкової служби України від 4 квітня 2025 року інформації про податкового агента та суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особам, у суми утриманого ними податку, а також річну суму доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня.

Згідно електронної відповіді МВС у Львівській області від 4 квітня 2025 року відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

4 квітня 2025 року приватним виконавцем надіслано електронну вимогу а АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Альфабанк», ПАТ АБ «Південний», АТ «УкрСиббанк», АТ «СЕНС БАНК», АТ «Таскомбанк», АТ «Райффайзен Банк», АТ Банк 3/4», АТ «СКАЙ», ПАТ «Банк Восток» щодо надання інформації про стан рахунків боржника.

Згідно електронної відповіді ПАТ АБ «Південний» від 26 березня 2025 року у боржника наявно один рахунок у банку, залишок коштів на якому 0,00 грн.

Згідно електронної відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 4 квітня 2025 року у боржника наявні три рахунки у банку, залишок коштів на яких 18,97 грн, 63,69 грн та 0,00 грн.

Згідно електронної відповіді АТ «Ощадбанк» від 4 квітня 2025 року у боржника наявно один рахунок у банку, залишок коштів на якому 0,00 грн.

Згідно електронної відповіді АТ «Райффайзен Банк» від 4 квітня 2025 року в боржника наявно два рахунки у банку, залишок котів на яких 0,00 грн та 9,20 грн.

7 квітня 2025 року виконавцем надіслано вимогу-виклик № 24265 боржнику з`явитись 25 квітня 2025 року для дачі пояснень з приводу виконавчого документа, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 7 квітня 2025 року.

На вимогу-виклик приватного виконавця боржник не з`явився.

Поштове відправлення з вимогою-викликом від 7 квітня 2025 року повернуто на адресу приватного виконавця у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у боржника наявне нерухоме майно, зокрема: квартира на праві приватної власності загальною площею 64,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням положень частини 7 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» та оскільки загальна сума заборгованості становить 119 123,39 грн, звернення стягнення на квартиру, що належить боржнику, не здійснювалась.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в задоволенні заяви суд виходив з тих обставин, що приватним виконавцем не доведено вчинення боржником дій або бездіяльності з метою ухилення від виконання рішень суду, тому обмеження її права залишати країну, враховуючи в тому числі умови воєнного стану, не можна вважати виправданим і пропорційним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Конституція гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Однією із таких підстав є ухилення особи від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.

Саме по собі рішення суду про стягнення грошових коштів ще не є підставою для обмеження права на виїзд з України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання боржником. Але якщо воно не виконується добровільно, стягувач може звернутися з заявою про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання рішення.

Виконавче провадження відносно боржника полягає у здійсненні виконавцями (державними або приватними) дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» це є дії примусового характеру. Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Це питання вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця (ч.1 ст. 377-1 ЦПК України). Подання має обов`язково містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Детальний порядок подання виконавцем заяви про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України регулюється Розділом XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року.

Для встановлення обмеження у праві виїзду за межі України потрібні обґрунтовані підстави: рішення суду про стягнення боргу, яке набрало законної сили; постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду; відомості про ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду.

Таким чином, обмежити громадянина-боржника у праві виїзду за межі України у разі наявності непогашеного грошового зобов`язання можна лише при його ухиленні від виконанні рішення суду.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню, в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом, для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Колегія суддів звертає увагу, що втручання у право фізичної особи боржника на свободу пересування, яке ґрунтується на ст.441 ЦПК України та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» може мати легітимну мету тільки у тому випадку, якщо судом буде встановлено факт ухилення такої особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань виконання своїх зобов`язань, що полягає у неподанні декларації про доходи та майно боржника, залишенні поза увагою наявності відкритого виконавчого провадження, невиконанні обов`язку щодо виконання рішення суду, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки саме по собі невиконання рішення суду не є належною підставою для застосування до боржника фізичної особи обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки має бути доведено саме ухилення такої особи від його виконання, тобто вчинення умисних дій.

Підставою для тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є встановлення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, відмовляючи в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки заявником не було надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов`язків по сплаті боргу та її наміру ухилятися від виконання покладених на неї зобов`язань, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника.

Саме державний (приватний) виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що боржник вчиняла дії, які унеможливлювали чи ускладнювали виконання рішення суду, та наявності у неї можливості виконати це рішення.

Також, матеріали справи не містять відомостей про отримання боржником копій постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження,

Для задоволення подання про здійснення тимчасового обмеження права громадянина України, яке гарантується Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, повинні бути достатньо вагомі підстави, які б свідчили про необхідність застосування такого заходу, насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів ( рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 за справою «Напияло проти Хорватії» , скарга N66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу ( рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії», скарга N32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» , скарга N41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №331/8536/17-ц.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що наведені вище обставини не свідчать про свідоме й умисне ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов`язань за рішенням суду, а відтак і про обґрунтованість подання державного виконавця про тимчасове обмеження останнього у праві виїзду за межі України.

Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А., звертаючись до суду, не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Таким чином, встановивши наведені обставини та врахувавши зазначені норми матеріального закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни залишити без задоволення.

Ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 13 червня 2025 року року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.