РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Богданович В.В.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом, поданим представником ОСОБА_1 адвокатом Богданович Валентиною Володимирівною, до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог:

Адвокат Богданович В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати громадянина України ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести зміни до актового запису №841 від 16.05.2000 про народження ОСОБА_3 щодо запису про батька.

Обґрунтовуючи позов вказала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких в них народилось два сини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач записаний батьком сина ОСОБА_6 за заявою батьків, а відомості про батька в актовому записі про народження сина ОСОБА_3 записані за вказівкою матері, що було зроблено для отримання дружиною виплат як одинокій матері, яка виховує дитину самостійно.

Адвокат Богданович В.В. зазначає, що ОСОБА_1 проживав разом з дружиною та синами як одна сім`я.

31.05.2005 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був офіційно зареєстрований шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання загинув ОСОБА_7 .

Представник позивача зауважує, що ОСОБА_1 є біологічним батьком померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , проте в нього відсутня можливість внести зміни до актового запису про народження сина ОСОБА_8 , оскільки померла його матір - ОСОБА_4 , у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання батьківства на підставі ст. 128 СК України.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Відповідно до ухвали суду від 25.11.2024 відкрито провадження у справі,розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Згідно з ухвалою суду від 28.04.2025 за клопотанням представника позивача з Державного науково-дослідного криміналістичного центру УМВС України було витребувано копію ДНК-профіля загиблого громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є необхідним для проведення у справі експертизи.

26.05.2025 на виконання ухвали суду про витребування доказів з Державного науково-дослідного криміналістичного центру УМВС України надійшла відповідь про те, що в них на зберіганні відсутній ДНК-профіль ОСОБА_3 (а.с. 44-45).

Відповідно до ухвали суду від 12.06.2025 задоволено клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Богданович В.В., призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; витребувано з Державної спеціалізованої установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДНК-профіль загиблого громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; провадження у справі зупинено.

26.08.2025 судовим експертом повернуто до суду матеріали цивільної справи та надано висновок експерта №СЕ-19/106-25/11585-БД від 22.08.2025 (а.с.71-79).

15.09.2025 ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі.

Відповідно до ухвали суду від 06.10.2025, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання адвоката Богданович В.В. про виклик свідків, підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 30.10.2025 позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Додатково вказав, що з ОСОБА_4 вони проживали в цивільному шлюбу, в якому в них народились двоє синів - ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Дружина з метою отримання соціальної допомоги наполягла на тому, що він не був записаний батьком меншого сина з метою отримання соціальних виплат як одинокій матері, проте саме він є біологічним батьком ОСОБА_3 . Оскільки дружина та син ОСОБА_8 померли, іншим чином встановити своє батьківство по відношенню до загиблого сина він не має можливості. Сина ОСОБА_3 він виховував з народження, визнавав своїм сином, після смерті дружини діти проживали з ним, похованням сина також займався він.

Представник позивача - адвокат Богданови В.В. підтримала позицію свого довірителя. Зазначила, що сини позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_8 проходили службу в Збройних Силах України, на теперішній час ОСОБА_9 звільнений зі служби у зв`язку з отриманими пораненнями, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув під час виконання бойового завдання. Адвокат зауважує, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_7 , що підтверджується висновком експерта та показами свідків, а відтак просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_5 , який є братом ОСОБА_3 , в судове засідання направив заяву про розгляд справ без його участі, позовні вимоги визнає, просить їх задоволити (а.с. 91).

В судовому засіданні 30.10.2025 на підставі ст. 244 ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголошення якого відкладено до 14:30 год. 04.11.2025.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_5 , в графі батьки записано: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1503 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , в графі батьки записано: батько ОСОБА_10 , мати ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 841, відомості щодо батька внесені на підставі ст. 135 СК України за вказівкою матері (а.с. 5, на звороті а.с.6).

31.05.2005 був укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується змістом свідоцтва про шлюб (на звороті а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується довідкою про смерть №2750, виданою Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (на звороті а.с.8).

Зі змісту свідоцтва № НОМЕР_3 про право власності на житло від 22.12.2006, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно з довідкою №298, виданою 07.03.2011 КВЖРЕП №5, до складу зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 12.03.2011 входять ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 (а.с. 8)

Відповідно до змісту свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 38).

ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, мотиви та висновки суду

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

За правилами ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20)).

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини, зокрема, вказав, що: "хоча основною ціллю статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання органів державної влади, вона не лише зобов`язує державу утримуватися від такого втручання, на додаток до цього негативного зобов`язання можуть існувати позитивні зобов`язання, притаманні ефективній повазі до приватного або сімейного життя. Ці зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин осіб між собою (див. рішення у справі "Фон Ганновер проти Німеччини (№ 2)" [ВП] (Von Hannover v. Germany (no. 2) [GC], заяви № 40660/08 та № 60641/08, пункт 98, ЄСПЛ 2012). Межа між позитивними та негативними зобов`язаннями держави за статтею 8 Конвенції не підлягає чіткому визначенню; проте застосовні принципи є подібними. В обох контекстах слід враховувати справедливий баланс, який має бути встановлений між конкуруючими інтересами (там само, пункт 99) (YAKUSHEV v. UKRAINE, № 15978/09, § 22, ЄСПЛ, від 14 грудня 2018 року).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для визнання батьківства. Підставою для визнання батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від цієї особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/106-25/11585-БД від 22.08.2025, який був наданий за результатами проведеного експертного дослідження, проведеного на підставі ухвали суду про призначення судової молекулярної експертизи від 12.06.2025, вбачається, що ймовірність батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 складає 99,999% (а.с.72-79).

В судовому засіданні 30.10.2025 за клопотанням позивача допитані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_14 , яка є другом родини ОСОБА_15 , пояснила, що знайома з родиною ОСОБА_15 з 2010 року. Позивач разом з цивільною дружиною та двома синами ОСОБА_8 і ОСОБА_9 проживали всі разом в квартирі матері позивача по АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 записаний батьком старшого сина ОСОБА_9 , а батьком молодшого сина ОСОБА_8 позивач не записаний, оскільки сім`я перебувала в скрутному матеріальному становищі, бажали отримувати соціальні виплати як одинокій матері. Не дивлячись на те, що ОСОБА_16 не був записаний батьком ОСОБА_8 , він вважав його своїм сином, родина проживала однією сім`єю. Під час приватизації квартири АДРЕСА_1 позивач разом з синами увійшли в приватизацію. Свідок зауважує, що після смерті дружини діти проживали з ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_11 , в подальшому ОСОБА_9 почав винаймати квартиру, а ОСОБА_8 проживав весь час з батьком до його призову на військову службу. Зауважила, що обидва сини позивача були мобілізовані на військову службу до Збройних Сил України. Позивач збирав та проводжав їх на службу, похованням ОСОБА_8 також займався ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_11 , яка є матір`ю позивача, пояснила, що її син ОСОБА_17 та невістка ОСОБА_18 проживали в незареєстрованому шлюбі, в якому у них народились сини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . ОСОБА_19 не працювала, син не мав постійного місця роботи, сім`я перебувала в складних матеріальних умовах, а тому для отримання додаткових грошових коштів у вигляді соціальної допомоги ОСОБА_16 не був записаний батьком молодшого сина ОСОБА_8 . В подальшому син з невісткою офіційно уклали шлюб, а в 2005 році невістка раптово померла.

ОСОБА_11 зазначила, що син ОСОБА_16 разом з дружиною та синами проживали разом з нею, вона допомагала з вихованням онуків. Після смерті матері діти проживали з нею та позивачем, коли пішли до школи проживали в Польському домі, після 8-го класу повернулись проживати до неї. Свідок зазначила, що після навчання і до мобілізації ОСОБА_9 та ОСОБА_8 проживали з нею та їх батьком. Під час служби ОСОБА_8 загинув як сирота, бо позивач не записаний його батьком, похованням займався позивач.

Суд приймає надані покази свідків як достовірні та достатні докази, які підтверджують, що позивач ОСОБА_20 визнавав себе батьком сина ОСОБА_3 за його життя, оскільки зазначені покази є послідовними, логічними, взаємоузгоджуються між собою, підтверджуються також письмовими доказами, наданими позивачем. Судом не встановлено обставин, за яких покази свідків можуть бути поставлені під сумнів.

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та на спростування висновку молекулярно-генетичної експертизи від 22.08.2025 відповідачем ОСОБА_5 чи іншими особами суду не надано. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, в яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

З огляду на те, що біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 фактично доведено на підставі висновку молекулярно-генетичної експертизи, позивач визнає своє батьківство, що підтверджується і письмовими доказами, дослідженими судом, на підставі показів свідків, допитаних безпосередньо в судовому засіданні, доведено, що позивач визнавав себе батьком ОСОБА_3 , відповідач проти задоволення позову не заперечує, а тому суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про його народження.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задоволити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести до актового запису № 841 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 16.05.2000 Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, зміни, а саме:

- записати батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, який проживає за адресою АДРЕСА_2 . Решту записів залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Представник позивача:адвокат Богданович Валентина Володимирівна, робоча адреса: м.Житомир, майдан Соборний, 1.

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя О.В. Стрілецька