Провадження № 2/635/334/2025
05 листопада 2025 року сел. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді -Лук`яненко С.А.,
секретар судового засідання - Пальчук Е.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування,-
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просить суд:
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_6 .
Будь-якого іншого порядку визначення частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності після смерті всіх співвласників майна законом не визначено, тому позивач, як спадкоємець померлих співвласників не має змоги у звичайний спосіб успадкувати належну кожному із спадкодавців частку у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку, внаслідок чого змушена звернутися до суду заявою про встановлення факту належності спадкодавцям по частці у спільному сумісному майні, належного померлим на праві спільної сумісної власності, та визнання за нею права власності на спадкове майно.
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 28.12.2021 року матеріали позовної заяви направлено за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.
З витягу до акту приймання-передавання справ та речових доказів Харківського районного суду Харківської області від 01.04.2022 року вбачається, що на виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 за № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення змін до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо визначення територіальної підсудності судових справ» від 03.03.2022 №2112-ІХ, якими змінено територіальну підсудність справ, зазначену справу 01.04.2022 року передано до Полтавського районного суду Полтавської області.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.11.2023 року зазначену цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказану цивільну справу передано в провадження суді ОСОБА_9 .
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.03.2024 року цивільну справу прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Лук`яненко С.А., призначено проведення підготовчого засідання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.05.2025 року замінено відповідача по справі Харківську міську раду на належного відповідача Пісочинську селищну раду Харківського району Харківської області, витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Железняк Л.В. інформацію щодо спадкоємців померлих ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.09.2025 закрите підготовче засідання і справу призначено до розгляду по суті.
У судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, від представника до суду надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, жодних клопотань на адресу суду не надходило..
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Як вбачається із копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого Бюро ЗАГС Московського району м.Харкова 21.04.1972 року, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати - ОСОБА_6 .
Вказана земельна ділянка була придбана у їх власність на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 липня 2010 року, що зареєстрований в реєстрі за № 435 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сульженко Ж.О., вказаний правочин був зареєстрований у Державному реєстрі правочинів 09.07.2010 року за №4018457.
Позивач є єдиною спадкоємицею померлих батьків і звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Железняк Л.В. із заявами про прийняття спадщини.
Приватним нотаріусом ХМНО Железняк Л.В. було відкрито спадкові справи: №12/2021 після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується копією Витягу № 65355751 про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи №12/2021 від 29.06.2021 року та спадкову справу №13/2021 після смерті ОСОБА_6 , що підтверджується копією Витягу № 65355877 про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи № 13/2021 від 29.06.2021 року.
Підставами для відмови у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом зазначено те, що неможливо визначити склад спадкового майна у спільній сумісній власності, оскільки земельна ділянка належала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності без розміру часток кожного співвласника, договір про поділ земельної ділянки, що є у спільній сумісній власності між ними не укладався.
Як вбачається із інформації приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Железняк Л.В., із заявою про прийняття спадщини після померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулась донька ОСОБА_1 , заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини або відмову у прийнятті спадщини нотаріусу не надходило.
Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов наступного висновку.
Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо власності.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідност.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стосовно позовних вимог щодо визначення часток померлого спадкодавця у справі спільної сумісної власності суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.
Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділ частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.
Суд зазначає, що будь-яких домовленостей між співвласниками земельної ділянки щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності судом не встановлено і суду з цього приводу не надано жодних доказів.
Стосовно позовних вимог про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування на вказану земельну ділянку по частині в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_6 , суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Потреба такого способу захисту права власності, як пред`явлення позову про його визнання, виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Отже потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
У п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ст. 1226 ч. 1 ЦК України).
Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батьків у встановлений законом строк, інші спадкоємці відсутні. В той час нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків, захистити своє право в інший спосіб ніж в судовому порядку вона не може.
Таким чином, розглянувши справу, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 211, 259, 263-265,280-282,284,352,354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківського району про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування -задовольнити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;
Суддя С.А.Лук`яненко