ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7745/25 Справа № 206/2599/25 Суддя у 1-й інстанції - Плінська А. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Донецький обласний державний нотаріальний архів про встановлення факту припинення обтяження та скасування запису відчуження нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Донецький обласний державний нотаріальний архів про встановлення факту припинення обтяження та скасування запису відчуження нерухомого майна.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати,повернути справу для повторного розгляду та зобов`язати суд першої інстанції відкрити провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки наявний спір про право.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки є передчасними.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутностінеоспорюваних прав.

Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України).

Висновок щодо застосування положень частини шостої статті 294 ЦПК України, викладений у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 175/423/18.

У постанові Верховного Суду від 14.09.2022 р. по справі № 755/17019/21 судом зроблено наступні висновки: «суди не встановили, між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Висновки судів про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є помилковими та передчасними».

У даній справі заявник звернулась в суд із заявою про встановлення факту припинення обтяження та скасування запису відчуження нерухомого майна.

Апеляційний суд вважає слушним посилання в скарзі на те, що в оскаржуваній ухвалі суду не вказано, між ким існує спір про право.

Суд першої інстанції не перевірив доводів заявниці щодо особи - ОСОБА_2 та доводів щодо відсутності особи, яка має відповідати за позовом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вивчивши матеріали справи, встановила, що суд відмовив у відкритті провадження передчасно та необґрунтовано, без повної та належної оцінки аргументів заявника.

Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Kraska v. Switzerland" від 19.04.1993).

Правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (пункт 24 рішення ЄСПЛ у справі "De Cubber v. Belgium" від 26.10.1984, заява № 9186/80; пункт 45 рішення ЄСПЛ у справі "Castillo Algar v. Spain" від 28.10.1998).

З огляду на доводи та аргументи Скаржника, наведені у апеляційній скарзі, суд дійшов висновку, що у цій справі не були повно та всебічно встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Окремі аргументи Скаржника не є очевидно необґрунтованими, а отже вимагають повного дослідження, надання їм оцінки та відображення у судовому рішенні. Відмова у відкритті провадження у справі є передчасною.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Самарського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 06 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: