РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Ведмідь Н.В.

за участі секретаря судового засідання Мотінової Н.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення невиплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2025 до суду надійшов позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 281143,87 грн заборгованості по пенсійним виплатам, які належать йому, як спадкоємицю, після смерті діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті діда ОСОБА_2 . До складу спадщини входять нараховані, але не одержані за життя спадкодавцем кошти в розмірі 281143,87 грн, присуджені відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 по справі № 240/9213/20.

ОСОБА_1 зауважує, що рішення суду від 14.05.2021 не виконано, його дід ОСОБА_2 за життя не отримав кошти, право на які в нього виникло на підставі судового рішення, а тому він, як спадкоємець за заповітом після смерті діда, має право на їх отримання.

Відповідно до ухвали суду від 29.09.2025 задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору; відкрито провадження у справі; розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження; витребувано у Овруцької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відомості про суму грошових коштів, яка підлягала виплаті ОСОБА_2 , згідно з перерахунком, проведеним на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 в справі № 240/9213/20, і яка була фактично виплачена. (а.с. 39-41)

13.10.2025 на виконання вимог ухвали суду від 29.09.2025 з Овруцької державної нотаріальної контори надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи, заведена після смерті ОСОБА_2 (а.с. 45-68).

21.10.2025 закрито підготовче судове засідання, розгляд справи призначено по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, однак в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без його участі. (а.с. 3)

Представник відповідача в судові засідання 21.10.2025 та 10.11.2025 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу одержувачу через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційної систему «Електронний суд» (а.с. 44) та повідомлення по вручення поштового відправлення (а.с. 74), причини неявки суду не відомі.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 року у справі №240/9213/20 позов задоволено та, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік. (а.с. 10-14)

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується змістом копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 матері позивача ОСОБА_4 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 позивача ОСОБА_1 (а.с. 5,6).

З матеріалів спадкової справи №233/2025, яка надійшла від нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Ірини Фрусевич, вбачається, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті діда ОСОБА_2 на все майно. (а.с. 50, 58,63,67)

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

ОСОБА_1 у встановлений законом строк подав заяву про вступ в спадщину після смерті ОСОБА_2 , отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Отже, позивач, як єдиний спадкоємець після смерті діда, що підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_2 , має право на отримання нарахованої, але не отриманої останнім за життя пенсії.

Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії.

Такий правовий висновок викладений в постанові Касаційного Цивільного Суду в складі Верховного Суду від 05.01.2024 року у справі № 295/4158/23.

Таким чином, суд вважає, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті діда відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право.

Позивач звертався до органу пенсійного фонду із відповідною заявою, доданими документами, які підтверджують право на отримання коштів, проте у їх виплаті йому фактично відмовлено.

Суд звертає увагу відповідача, що позивач як внук має право на отримання пенсійних виплат після смерті діда і як член його родини, і як спадкоємець за заповітом.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач визнає право позивача на отримання пенсійних виплат, що ставить під обґрунтований сумнів можливість захистити його право на їх отримання в позасудовому порядку.

Відповідно до вимог Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 21 грудня 2022 року№ 28-2) саме на територіальні органи Пенсійного фонду України покладені обов`язки щодо здійснення нарахування (перерахунку) та виплати пенсій (пункт 4), а Пенсійний фонд України здійснює контроль за роботою його територіальних органів щодо призначення і виплат пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, що врегульовано нормами Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280 (з подальшими змінами).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, саме цей державний орган здійснював нарахування та виплату йому пенсійних виплат, саме на нього був покладений обов`язок за судовим рішенням від 14.05.2021 в справі №240/9213/20 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 невірно нарахованих пенсійних виплат, а відтак суд вважає, що вимоги позивач заявив до належного відповідача. Судом встановлено, що виплату пенсії ОСОБА_2 , а в подальшому і його спадкоємцям, повинен був здійснити Пенсійний фонд України.

Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець після смерті ОСОБА_2 , має право на отримання не виплачених пенсійних виплат на підставі положень ст. 1227 ЦК України, норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і саме відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначених коштів.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення її права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції").

Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини").

А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на один з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити на користь позивача в порядку спадкування недоотримані померлим ОСОБА_2 пенсійні виплати є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача.

Водночас, відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 18.04.2018 р. у справі № 743/1216/17.

Європейський Суд з прав людини у рішеннях проти України також вказував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, зокрема у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року.

Щодо розміру пенсії, який підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає таке.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 29.09.2025 року витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відомості про суму грошових коштів, яка підлягала виплаті ОСОБА_2 , згідно з перерахунком, проведеним на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 в справі № 240/9213/20, і яка була фактично виплачена.

Відповідач ухвалу суду від 29.09.2025 року про витребування доказів не виконав, витребувані докази суду не надав.

Враховуючи викладене, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок в їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Листом від 04.09.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 на його звернення від 04.08.2025, що на підставі рішення суду проведений перерахунок пенсії, яка підлягала виплаті ОСОБА_2 за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 у справі №240/9213/20, сума заборгованості становить 281143,87 грн (а.с. 37).

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 281143,87 грн, розмір якої підтверджений належними доказами.

При відкритті провадження у справі суддею було задоволено клопотання позивача та на підставі ст. 136 ЦПК України звільнено від сплати судового збору.

На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2811,43 грн, оскільки сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування неотримані за життя спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсійні виплати згідно з перерахунком, здійсненим на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 у справі №240/9213/20, в розмірі 281143,87 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь держави судовий збір в сумі 2811,43 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, місце знаходження: м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7, .

Суддя Н.В. Ведмідь