Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2025 Справа №607/14431/24 Провадження №2/607/687/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача - адвоката Лех М.Ю., представника відповідача Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.» - адвоката Горби В.В., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Онищук М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д., ОСОБА_1 про визнання недійсним договору переуступки,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суду із позовом, який в подальшому уточнив, до Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.», ОСОБА_1 , в якому просить визнати недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір переуступки паю члена обслуговуючого кооперативу від 19 травня 2021 року щодо паю в пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д., як поворотного грошового внеску члена кооперативу, у розмірі 300 (триста) гривень.

В обґрунтування змінених позовних вимог зазначив, що в період 18-20 травня 2021 року від правління Обслуговуючого кооперативу Садівниче Товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д. надходили членам кооперативу, в тому числі йому, телефонні дзвінки з повідомленнями про те, що необхідно терміново з`явитися за вказаною адресою і отримати гроші за дачну ділянку, в іншому випадку не отримає нічого, оскільки вже всі інші члени кооперативу отримали кошти, і залишилося лише декілька осіб.

При цьому, члени правління не надавали повної інформації про всіх бажаючих інвесторів, які звернулися до кооперативу, щоб придбати земельні ділянки у членів кооперативу, а лише надали інформацію щодо декількох вибіркових осіб. Як з`ясувалося пізніше, на момент його повідомлення, були інші бажаючі придбати дачні ділянки за більш високою ціною, що вкрай важливо для нього, як непрацездатної особи, пенсіонера.

Він є непрацездатною особою похилого віку (72 рік), не зрозумів суті телефонних повідомлень і вирішив з`явитися за вказаною в телефонному повідомленні адресою, як пізніше з`ясувалося, це було приміщення нотаріуса Шонь Ю.М. У приміщенні нотаріуса вже були наперед заготовлені документи, залишалося лише їх підписати. Йому не було роз`яснено правову природу та зміст документів, лише вказано на необхідність їх підписати, щоб отримати гроші, в іншому випадку все може пропасти і дачний будинок на ділянці буде знесено і він не отримає жодної компенсації. Переживаючи за те, що можна залишитися ні з чим, він підписав документи, при цьому власних примірників йому не надали.

У квітні 2024 року, він дізнався від інших членів кооперативу, про те, що в нотаріуса замість укладення договору купівлі-продажу, про укладення якого існувала домовленість, було укладено договір переуступки паю в пайовому фонді Кооперативу, що надалі стало підставою для виключення його з Кооперативу.

Отже, члени правління діючи в інтересах третіх осіб, ввели його в оману, приховали інформацію про те, що насправді вчиняється, чи договір купівлі продажу, чи уступка прав в кооперативі, не надали інформацію про інвестора, який придбавав земельні ділянки у членів кооперативу за набагато вищою ціною, ніж та, яка була запропонована йому, тим самим змусивши його вийти з кооперативу.

Пізніше, як стало відомо, позачерговими зборами членів Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення З.Д.» його було виключено з членів кооперативу і його пай передано іншій особі. На його запит надати йому документи, які він підписував, щодо зборів кооперативу, які відбулись 06.06.2021 року, відповіді він не отримав.

З огляду на вищевикладене, вважає, що неповідомлення йому відомостей щодо природи насправді вчиненого правочину, а також подальші дії кооперативу, зокрема неповідомлення йому результатів голосування зборів, що відбулись 06.06.2021 року та прийняті ними рішення, вказує на умисне замовчування дійсної природи укладеного ним правочину з метою якнайшвидшого заволодіння його часткою шляхом виключення його з кооперативу.

Відзначає, що у разі, якби йому були відомі усі наведені вище обставини, та інформація щодо правової природи правочинів, договір ним би не укладався на тих умовах, на яких його було укладено, з огляду на їх об`єктивну невигідність для нього.

Отже, договір купівлі-продажу та договір відступлення права вимоги відрізняються за своєю правовою природою, оскільки договір відступлення права вимоги не завжди є договором купівлі-продажу права вимоги, і навпаки.

Ознакою обману є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, та вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Тобто, обман має місце тоді, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. Причому це робиться навмисно, з метою аби правочин було вчинено.

Оскільки він був введений в оману щодо дійсної правової природи укладеного ним правочину, а також тим, що замість укладення договору купівлі-продажу, про укладення якого існувала домовленість, було укладено договір переуступки паю в пайовому фонді Кооперативу, що надалі стало підставою для виключення його з Кооперативу, є підставою для недійсності правочину.

22.10.2024 Судом зареєстровані письмові пояснення подані представником відповідача Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д., в яких представник зазначає, що для припинення членства у Кооперативі необхідним є подання письмової заяви, яка розглядається правлінням Кооперативу, та у випадку її задоволення затверджується Загальними зборами Кооперативу. Позивач, керуючись ст. 13 Закону України «Про кооперацію», п. 5.5 Статуту Кооперативу, діючи добровільно і виражаючи власну волю без будь-якого фізичного чи психічного впливу сторонніх осіб, усвідомлюючи і розуміючи юридичні наслідки власних дій подав письмову нотаріально завірену заяву від 20.05.2021 про вихід з кооперативу (посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М. та зареєстровану в реєстрі за №1341) про добровільний вихід з Кооперативу, тобто подав заяву, що відповідає встановленій формі про припинення його членства в Кооперативі з одночасним виключенням з числа засновників.

Вказана Заява була задоволена рішенням Правлінням Кооперативу, оформленого Протоколом № 10 від 27 травня 2021 року та затверджена рішенням Загальних зборів Кооперативу, оформлених Протоколом № 02/21 від 06 червня 2021). Таким чином, позивачем було реалізовано його право на вихід із Кооперативу. Поряд з цим, наслідком виходу члена з кооперативу є одержання ним своєї загальної частки (паю) у встановленому законом порядку.

У заяві від 20.05.2021 про вихід з кооперативу позивач повідомив, що у зв`язку з переуступкою паю в пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д., як поворотного грошового внеску члена кооперативу, він відмовляється від права на отримання своєї загальної частки на майні Кооперативу на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, позивач самостійно розпорядився належним йому паєм в пайовому фонді Кооперативу на свій розсуд, зокрема шляхом її відчуження, у спосіб не заборонений законом.

Таким чином, вбачається, що позивачем було застосовано відступлення, за яким його право на отримання своєї загальної частки на майні Кооперативу отримала фізична особа - ОСОБА_1 . У свою чергу, відступлення паю не є окремим різновидом договору, а є правовим механізмом, за яким відбувається її відчуження на підставі договору, який за своєю правовою природною може бути договором купівлі - продажу, міни, дарування тощо.

Також у даному випадку відсутні порушені, невизнані або оспорені відповідачем цивільні права чи інтереси позивача, що відповідно є самостійною підставою для відмови в позові і не потребує подальшої перевірки обраного позивачем способу захисту чи правової оцінки по суті.

Позивач не заперечує, що вчинений ним правочин був оплатним та мав наслідком передачу на користь третьої особи його паю в пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. Тоді як, власна помилка сторони правочину щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину чи помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення особою не є підставою для визнання правочину недійсним. Тому просить відмовити у задоволені позову.

11.03.2025 представником позивача подано суду заяву про зміну предмету позову, в якій останній просить суд визнати недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір переуступки паю члена обслуговуючого кооперативу від 19 травня 2021 року щодо паю в пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д. (), як поворотного грошового внеску члена кооперативу, у розмірі 300 (триста) гривень.

Ухвалою судді від 03.07.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/14431/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 04.04.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

Представник позивача - адвокат Лех М.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові та заяві про зміну предмету позову, просив суд їх задоволити.

Представник відповідача - Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.», у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав та обґрунтувань викладених у письмових поясненнях.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Онищук М.Б. у судовому засіданні, заперечила щодо задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивач не навів обставин та не подав доказів, що відповідач умисно ввів позивача в оману щодо заниження вартості права вимоги, що могло мати істотне значення для позивача для прийняття рішення про його переуступку. Тому просить відмовити у задоволенні позову.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи суспільних інтересах. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що Протоколом № 02/21 від 06.06.2021 загальних зборів Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д. (надалі кооператив), затверджено статут кооперативу в новій редакції. Державна реєстрація статуту проведена 09.06.2021.

В матеріалах справи міститься виданий ОК «Садівничим товариством робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.» ОСОБА_2 Сертифікат про право власності на пай члена Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. від 18.05.2021, згідно якого останній являється власником паю в пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д., у розмірі 300 (триста) грн.

19.05.2021 ОСОБА_2 звернувся до голови правління кооперативу Любовіцької О.В із заявою про вихід з кооперативу відповідно до ст. 13 Закону України «Про кооперацію», п. 5.5 статуту кооперативу, у зв`язку із переуступкою паю у пайовому фонді кооперативу, як поворотного грошового внеску члена кооперативу, відмовою від права на отримання своєї загальної частки в майні кооперативу на користь гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У заяві також зазначено, що ОСОБА_2 відомі і зрозумілі юридичні наслідки припинення членства в кооперативі, втрати права користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні кооперативу та усього майна яке на ній знаходиться.

Вказану заяву посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Шонь Ю.М. та зареєстровано в реєстрі за №1341.

19.05.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір переуступки паю члена обслуговуючого кооперативу.

ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , надав власноручно підписану розписку від 19.05.2021 про отримання від ОСОБА_1 на виконання договору переуступки паю члена кооперативу грошову суму в розмірі 15 000 доларів США, із застереженням про відсутність претензій до розрахунку.

Рішенням зборів членів правління кооперативу від 27.05.2021, оформленого протоколом №10 (із порядком денним: №1 - виключення членів кооперативу згідно поданих заяв; №2 - прийом членів кооперативу згідно поданих заяв; №3 - про скликання чергових загальних зборів та визначення питань порядку денного; №4 - про повідомлення членів кооперативу про скликання зборів) вирішено припинити членство у кооперативі 188 членів згідно поданих ними заяв про вихід із кооперативу, зокрема і за заявою ОСОБА_2 , яка значиться під номером 74 у додатку №1 до протоколу №10 від 27.05.2021 «Список осіб, які виходять з кооперативу»; прийняти до кооперативу нових членів, які отримали паї в пайовому фонді, у зв`язку з переуступкою від членів кооперативу та сплатили наступний внесок; скликати 06.06.2021 об 11:00 год чергові загальні збори членів кооперативу в приміщенні Українського дому «Перемога» (м. Тернопіль, бульв. Т. Шевченка, 27), шляхом розміщення інформаційного повідомлення із затвердженим порядком денним на дошці оголошень за місцезнаходженням кооперативу по вул. Київська-Генерала Тарнавського в м. Тернополі, або телефонним зв`язком.

06.06.2021 відбулись загальні збори членів кооперативу в присутності зареєстрованих 170 членів кооперативу (із 225 загальної кількості), які своїм підписом засвідчили факт прийняття участі у загальних зборах, що підтверджується списком членів кооперативу, які взяли участь в загальних зборах 06.06.2021, у тому числі і ОСОБА_2 , про що свідчить його підпис за номером № 74.

Так, відповідно до порядку денного на розгляд загальних зборів виносилися та розглядалися питання, зокрема: №2 - про затвердження рішення правління кооперативу про прийняття до кооперативу нових членів. Згідно рішення загальних зборів членів кооперативу, оформленого протоколом № 02/21 від 06.06.2021, затверджено рішення правління кооперативу - протокол №10 від 27.05.2021) про прийняття 120 нових членів, яким діючі члени переуступили майнове право вимоги на пай члена кооперативу, серед яких і ОСОБА_1 . За даними протоколу відсутня інформація щодо виступу ОСОБА_2 проти включення до нових членів ОСОБА_1 , якому він переуступив свій пай за грошову суму; №10 - про затвердження рішення правління кооперативу про припинення членства в кооперативі. Відповідно до рішення загальних зборів членів кооперативу, оформленого протоколом № 02/21 від 06.06.2021, затверджено рішення правління кооперативу - протокол №10 від 27.05.2021 про припинення членства в кооперативі загалом 188 членів, зокрема і ОСОБА_2 (копія проколу № 02/21 від 06.06.2021, засвідчена 09.09.2021 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М. та зареєстрована в реєстрі за №№1576,1577).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є учасником кооперативу «Садівництво», в якому говорили ні з ким не зв`язуватися, слухати тільки їх, що вони не обмануть. Говорили, що інший інвестор - будівельна компанія непорядні та є шахраями. Вважає, що їх ввели в оману, оскільки не провели аукціону. Загальні збори проводила голова кооперативу і на одних він був присутній, на інших ні. Все було зроблено швидко, документи підписувались на швидкоруч. Це було у 2021 році. Пояснив, що свій пай він продав за 15 000 тис. доларів США. Земля належала їм вже понад 50 років і згідно законодавства мала перейти у їх власність, однак в цьому було відмолено, оскільки земля належить місту. Продати паї запропонувала голова кооперативу. Перед підписанням документів попередили, що вони повинні розписатися і земля перейде до іншого власника, а через деякий час виплатять 15000 доларів США. Про те, що є інші особи, які готові запропонувати більшу суму коштів, стало відомо в кінотеатрі «Перемога», після проведення великих зборів. Представника іншої будівельної компанії на збори не пустили і в подальшому він дізнався, що іншим особам за пай платили 18000 доларів США.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 він знає як членів кооперативу. Він на той час займав посаду голови правління, приблизно 4-5 років назад. До нього головою правління була ОСОБА_8 . Пояснив, що люди знали, що були два інвестори. Проте, одного інвестора не допустили на збори і тому люди отримали суми менші за ті, яку пропонував другий інвестор. Деякі люди вагалися, чекали. Пізніше вони получили більшу суму грошей від другого інвестора. Особисто він продав свій пай першому інвестору за 15000 доларів США. Гроші за пай він отримував в будинку біля Першої міської лікарні. До нього передзвонили з правління і повідомили дату, час та місце куди потрібно під`їхати для отримання грошей. Вже на другий день він дізнався, що деякі члени кооперативу отримали від другого інвестора більшу суму за пай. Далі, він звернувся до інвестора з проханням повернути йому документи. Він не знав, що другий інвестор вже міг платити гроші за пай. Другий інвестор в розмові із ним повідомив, що не був впевнений чи підуть люди до нього. Свідок пояснив, що ОСОБА_9 це забудовник, який платив йому гроші в розмірі 15000 доларів США за пай. При укладенні договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про переуступку паю він не був присутній.

Свідок ОСОБА_4 , яка є головою кооперативу пояснила, що садівниче товариство було створено в 1969 році. Всі члени товариства лише користувались земельними ділянками та не мали права власності на землю. В 2020-2021 роках частина членів товариства вирішили передати свої паї іншим особам. Члени товариства мали тільки майновий пай. Особисто до неї, як до голови і члена садівничого товариства, ніякий другий інвестор не звертався. Основна кількість членів правління подали заяви про переуступку паю і від 06.06.2021 року вони були виключені із товариства, а на їх місце вступили в кооператив інші особи. До проведення загальних зборів членів кооперативу, які відбулися 06.06.2021, на яких вирішувалось питання щодо виведення з членства ряду осіб, ОСОБА_2 подавав заяву про добровільне припинення членства в кооперативі, на переуступку ОСОБА_1 . ОСОБА_10 у зв`язку з припиненням членства в кооперативі мав право отримати свій пай в натурі в грошовій формі в сумі 300 грн. ОСОБА_2 за грошима не звертався, особисто вона до нього не телефонувала. Інформували ОСОБА_2 з приводу того, із ким він мав можливість укласти договір про відступлення свого права вимоги на цих 300 грн. Свідок пояснила, якщо правління прийняло рішення, є люди в правлінні, які телефонують до людей і повідомляють про прийняте рішення. ОСОБА_2 повідомили, що він може свій пай переуступити. Особи, які вийшли з членства кооперативу і люди, які вступали до членства кооперативу домовлялись між собою щодо вартості відступлення права вимоги. На зборах декілька членів правління оголосили суму, за яку люди проголосували. Із розмов знає, що хтось продав свій пай за 18000 доларів США, однак документів вона не бачила.

Відповідно до ч.1, п.п.1, 4 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

В даному випадку застосуванню підлягають норми цивільного законодавства, які регламентують виникнення цивільних прав і обов`язків на підставі саме договорів та інших правочинів.

Особливості ведення господарської діяльності кооперативами визначені Законами України «Про кооперацію».

За змістом положень статей 2, 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу; пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

На підставі статті 19 Закону України «Про кооперацію» для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних інші надходження, не заборонені законодавством. Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

У статті 14 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю. Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу.

У частині першій статті 8 цього Закону передбачено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

У п. 1.3, п. 2.1 статуту зазначено, що кооператив є обслуговуючим та утворений з метою організації обслуговування, спрямованого на задоволення економічних інтересів під час провадження його членами садівницької діяльності на землях кооперативу.

Кооператив утворений та здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про кооперацію», інших правових актів України, а також цього статуту (п. 3.1 статуту).

Згідно з п. 3.7, п. 3.8 статуту засновниками кооперативу є 37 осіб, засновники кооперативу після його державної реєстрації набувають статусу членів кооперативу.

Членами кооперативу можуть бути фізичні особи, які досягли 18-річного віку і виявили бажання брати участь у діяльності кооперативу (п. 5.1 статуту).

У п. 5.3 статуту зазначено, що особи, які виявили бажання стати членами кооперативу та отримали (придбали) у свою власність пай іншого члена, що вибуває з кооперативу, звільняються від сплати пайового внеску при набутті членства в кооперативі. Рішення правління кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами членів кооперативу.

Кооператив веде облік членів та асоційованих членів та видає кожному з них посвідчення про членство (п. 5.4 статуту).

У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу (частина третя статті 21 Закону України «Про кооперацію»).

Відповідно до п. 5.5 статуту членство у кооперативі припиняється у разі, зокрема: добровільного виходу з кооперативу відповідно до поданої письмової заяви; відчуження (переуступки) паю на користь третіх осіб.

Згідно п. 6.1 статуту члени кооперативу мають право, зокрема: брати участь в управлінні кооперативом шляхом головування на загальних зборах членів кооперативу за принципом «один член кооперативу один голос», обирати і бути обраним в органи управління кооперативом; ухвального голосу на загальних зборах; у разі виходу або ліквідації кооперативу одержувати частку майна кооперативу пропорційно вартості пайового внеску у порядку і в термін, що визначені цим статутом.

Передача (відчуження) права власності на пай в кооперативі здійснюється усіма можливими та незабороненими цивільним законодавством способами, в тому числі, шляхом переуступки прав (п. 9.9 статуту).

У п. 11.2 статуту зазначено, що до органів управління кооперативу належать: загальні збори членів кооперативу (збори уповноважених) вищий орган управління кооперативу; правління кооперативу; ревізійна комісія кооперативу.

До компетенції загальних зборів належить, зокрема затвердження рішення правління кооперативу про прийняття нових та асоційованих членів та припинення членства (п. 12. 1 статуту).

У п. 12.2 статуту зазначено, що чергові загальні збори скликаються правлінням або головою правління у разі потреби, не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше, ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Правління самостійно обирає спосіб повідомлення про проведення загальних зборів, про що приймається відповідне рішення.

Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів. Рішення загальних зборів, зокрема, про вступ до кооперативу або вихід з нього вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах (п.12.9 статуту).

Відповідно до п. 12.17 статуту за вибором правління кооперативу повідомлення про проведення чергових чи позачергових загальних зборів надсилається листом на адресу місця проживання (за якою зареєстрований) членів кооперативу або вручається особисто за підписом у журналі, або розміщується на Інтернет сайті кооперативу (за наявності), або розміщується на дошці оголошень кооперативу за місцем його знаходження.

У п. 13.5 статуту вказано, що правління кооперативу, зокрема приймає рішення про скликання загальних зборів, вносить на затвердження загальних зборів рішення про прийняття до кооперативу нових членів та асоційованих членів та припинення членства.

У контексті наведеного суд відзначає, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративними відносинами є відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №916/2813/18 відзначено таке: « 8.36. Здійснивши аналіз наведених положень законодавства, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право власності на майно, передане учасниками господарського товариства як вклад, належить товариству, а не його учасникам (засновникам). Право власності на майно, передане кооперативу як вступні, членські, цільові внески, вклади його членів тощо належить кооперативу, а не його членам. Тому майно господарського товариства, кооперативу належить їм на праві власності і не може належати на праві власності іншим особам. Зокрема, таке майно не може належати на праві спільної власності учаснику (засновнику, члену) приватного підприємства та його подружжю (колишньому подружжю).

8.37. Часткою в статутному капіталі товариства є сукупність корпоративних прав та обов`язків, пов`язаних з участю особи в товаристві, серед яких право на управління товариством, право на отримання частини прибутку від діяльності товариства, а також право на отримання частини майна товариства у разі виходу з нього учасника або у випадку розподілу майна товариства в процесі його ліквідації.

8.38. При цьому розмір відчужуваної частки визначає обсяг окремих корпоративних прав, які переходять до нового володільця частки. Зокрема, кількість голосів, яку має новий володілець частки при голосуванні на загальних зборах учасників товариства, частини прибутку товариства, яку він має право отримати у разі виплати дивідендів, частини майна товариства, яку він може вимагати у разі виходу з товариства, що пропорційні до розміру переданої йому частки.

8.39. Водночас з урахуванням положень статті 115 ЦК України, статті 85 ГК України та статті 12 Закону, за якими власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на належне йому майно, у тому числі на внесені учасниками вклади.

Тобто право на частку в статутному капіталі є майновим та є різновидом майна в розумінні статті 190 ЦК України.

У свою чергу, як уже відзначалось, під правом на частку розуміють, зокрема, право на управління товариством, право на отримання частини прибутку від діяльності товариства, а також право на отримання частини майна товариства у разі виходу з нього учасника тощо.

ОСОБА_2 мав Сертифікат про право власності на пай члена Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. від 18.05.2021, згідно якого останній являється власником паю в пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д., у розмірі 300 (триста) грн.

19.05.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір переуступки паю члена кооперативу.

Пунктом 1.1 вказаного договору, відповідно до умов цього договору ОСОБА_2 передає, а ОСОБА_1 приймає на себе майнові права на пай ОСОБА_2 в пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.

Відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України виникнення в ОСОБА_1 майнових прав на пай члена Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. залежить від обставин щодо яких невідомо, наступлять вони чи ні. Цей Договір діє з відкладною умовою, якою є вихід ОСОБА_2 з числа членів Кооперативу та прийняття до кооперативу ОСОБА_1 (пункт 1.2 договору).

Згідно п. 1.3 договору на день підписання цього договору, розмір паю ОСОБА_2 в Кооперативі становить 300,00 грн, що підтверджується Сертифікатом про право власності на пай члена Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. від 18.05.2021 року.

Відповідно до п. 2.1 договору, за передане право вимоги пайового внеску до Кооперативу ОСОБА_1 сплачує на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 411552,00 грн, що на день розрахунку становить еквівалентно згідно офіційного курсу валют Національного банку України 15000 доларів США.

В день підписання цього Договору написати заяву на ім`я Голови Правління Кооперативу про вихід з Кооперативу (про припинення членства в Кооперативі). Справжність підпису на заяві ОСОБА_2 засвідчується нотаріально (п. п. 3.1.1).

Згідно з п. 4.1 договору з моменту настання умов, визначених у пункті 1.2. Договору.

ОСОБА_1 стає власником майнових прав на пай члена Кооперативу; ОСОБА_2 втрачає право вимоги до Кооперативу на отримання своєї загальної частки в майні Кооперативу.

ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , надав власноручно підписану розписку від 19.05.2021 про отримання від ОСОБА_1 на виконання договору переуступки паю члена кооперативу грошову суму в розмірі 15000 доларів США, із застереженням про відсутність претензій до розрахунку.

Отже, ОСОБА_2 відчужив ОСОБА_1 майнові права на пай в пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.

19.05.2021 ОСОБА_2 звернувся до голови правління кооперативу Любовіцької О.В із заявою про вихід з кооперативу відповідно до ст. 13 Закону України «Про кооперацію», п. 5.5 статуту кооперативу, у зв`язку із переуступкою паю у пайовому фонді кооперативу, як поворотного грошового внеску члена кооперативу, відмовою від права на отримання своєї загальної частки в майні кооперативу на користь гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У заяві також зазначено, що ОСОБА_2 відомі і зрозумілі юридичні наслідки припинення членства в кооперативі, втрати права користування земельною ділянкою № НОМЕР_1 , яка входить в склад земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні кооперативу та усього майна яке на ній знаходиться.

Вказану заяву посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Шонь Ю.М. та зареєстровано в реєстрі за №1341.

Отже, відбулося повне виконання договору переуступки паю члена кооперативу за яким ОСОБА_2 отримав кошти за майнові права на пай в пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д. і написав заяву про вихід з кооперативу тобто припинення членства в кооперативі і втрата права вимоги до Кооперативу на отримання своєї загальної частки в майні Кооперативу. В свою чергу, ОСОБА_1 став власником майнових прав на пай члена Кооперативу.

Рішенням зборів членів правління ОК «Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.» від 27.05.2021, оформленого протоколом №10 вирішено припинити членство у кооперативі 188 членів згідно поданих ними заяв про вихід із кооперативу, зокрема і за заявою ОСОБА_2 .

Згідно із рішення загальних зборів членів ОК «Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.», оформленого протоколом № 02/21 від 06.06.2021, про прийняття 120 нових членів, яким діючі члени переуступили майнове право вимоги на пай члена кооперативу, серед яких і ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що заява ОСОБА_2 про вихід зі складу Кооперативу від 19.05.2021 (що посвідчена нотаріально), розписка від 19.05.2021, відповідно до якою позивач отримав за пай грошову суму в розмірі 15 000 доларів США, рішення зборів членів правління ОК «Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.» від 27.05.2021, оформленого протоколом №10, рішення загальних зборів членів ОК «Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.», оформленого протоколом № 02/21 від 06.06.2021, у встановленому законом порядку не визнавались недійсними, а відтак є чинними.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підставі частини першої статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі).

Цивільним законодавством закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 06 квітня 2020 року в справі № 293/780/18 (провадження № 61-10328св19), від 28 квітня 2020 року в справі № 263/16688/17 (провадження № 61-16584св19) і від 02 жовтня 2019 року в справі № 140/2589/15-ц (провадження № 61-16847св18).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Установивши, що спірний договір підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, ОСОБА_2 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконував його умови, при прийнятті рішення про виключення його з членів кооперативу та включення ОСОБА_1 не заперечив.

Матеріали справи не містять доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема не спростовано, що під час укладення спірного договору ОСОБА_2 діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови, а також отримав кошти і виконав умови договору і протягом тривалого часу не заперечував проти дійсності спірного договору.

Також, позивачем не доведено обставин щодо укладання оспорюваного договору обманним шляхом та під тиском, оскільки такі обставини в силу статті 230 ЦК України належним чином не обґрунтовані та не підтвердженні належними доказами.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 638/2304/17 (провадження N 61-2417сво19).

Не можна погодитися з доводами позивача про те, що позивач не розумів умов спірного договору, який став підставою для виключення його з членів кооперативу, оскільки вказані умови були зазначені в договорі, ОСОБА_2 добровільно написав заяву про вихід зі складу Кооператив та розписку про отримання грошей, був присутній та не заперечував при прийнятті рішення зборів членів правління ОК «Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.» від 27.05.2021, оформленого протоколом №10.

Враховуючи, що зі змісту спірного договору вбачається, що він підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, бедучи до уваги досліджені та проаналізовані в судовому засіданні докази, які є належними та достатніми для прийняття рішення у справі, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д., ОСОБА_1 про визнання недійсним договору переуступки.

Щодо розподілу судових витрат, Суд зазначає наступне.

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати у справі, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 223, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д., ОСОБА_1 про визнання недійсним договору переуступки - відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Обслуговуючий кооператив Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д., адреса місця знаходження: вул.Київська-Генерала М.Тарнавського, 9, м.Тернопіль, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич