Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1616/24 Головуючий у 1-й інст. Мельник О. В.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Павицької Т.М.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу №289/1616/24 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни та скасування арешту, накладеного постановою приватного виконавця у виконавчому провадженні №77944134

за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни

на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 липня 2025 року, постановлену під головуванням судді Мельника О.В.

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною скаргою, в якій просила визнати дії приватного виконавця Волкової Є.О. у виконавчому провадженні №77944134 по накладенню арешту 22.05.2025 року на 1/3 частки житлового будинку, загальною площею 157,7 кв.м., житловою площею 80,1 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві власності, неправомірними.

Визнати бездіяльність приватного виконавця Волкової Є.О. у виконавчому провадженні №77944134 щодо не скасування накладеного арешту на вищевказане майно, неправомірною. Скасувати постанову приватного виконавця Волкової Є.О. у виконавчому провадженні №77944134 від 22.05.2025 року про арешт майна боржника, винесену на підставі виконавчого листа №289/1616/24, виданого 25.04.2025 Радомишльським районним судом Житомирської області у межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця витрат виконавчого провадження в розмірі 61 274,95 грн., якою накладено арешт на 1/3 частки вищевказаного житлового будинку. Зобов`язати приватного виконавця зняти арешт в рамках виконавчого провадження №77944134 від 22.05.2025 року на 1/3 частки житлового будинку з внесенням відповідних змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

На обґрунтування скарги зазначає, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 77944134, відкрите на підставі виконавчого листа № 289/1616/24, виданого 25 квітня 2025 року Радомишльським районним судом Житомирської області.

Вказує, що виконавче провадження стосується стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 787658 від 29.12.2021 у сумі 50 618,61 грн, а також понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. та витрат на професійну правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 500,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, становить 61 274,95 грн.

Зазначає, що постановою приватного виконавця від 22 травня 2025 року у виконавчому провадженні № 77944134 накладено арешт на 1/3 частку житлового будинку загальною площею 157,7 кв.м., житловою площею 80,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Звертає увагу, що цей житловий будинок є її єдиним житлом.

Боржник посилається на частину 7 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», яка забороняє звернення стягнення на єдине житло боржника, якщо сума стягнення не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

Також зазначає, що станом на 01.01.2025 розмір мінімальної заробітної плати становить 8 000,00 грн., отже 20 розмірів мінімальної заробітної плати дорівнюють 160 000,00 грн. Оскільки загальна сума стягнення (61 274,95 грн.) не перевищує цю межу, арешт на її єдине житло є неправомірним і підлягає скасуванню.

Вказує, що вона зверталася до приватного виконавця із заявою про скасування арешту, проте отримала повідомлення про відмову.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 липня 2025 року скаргу ОСОБА_2 на дії приватного виконавчого округу Волкової Є.О. задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, яка полягає у не скасуванні арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника від 22 травня 2025 року, у виконавчому провадженні № 77944134.

Скасовано арешт, накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни від 22 травня 2025 року у виконавчому провадженні № 77944134 на 1/3 частку житлового будинку, загальною площею 157,7 кв.м., житловою площею 80,1 кв.м., реєстраційний номер ОНМ у ДРРПНМ: 040, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 . В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення питання, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Зазначає, що боржник, відносно якого відкрито виконавче провадження №77944134, щодо примусового виконання виконавчого листа №289/1616/24 від 25.04.2025 року, виданого Радомишльським районним судом Житомирської області має заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором №787658 про надання кредиту від 29.12.2021 в розмірі 61 274,95 грн.

Вказує, що про відкрите виконавче провадження боржник знає, оскільки кореспонденцію про відкриття провадження отримувала.

Додає, що під час проведення виконавчих дій, спрямованих на перевірку майнового стану боржника, згідно відповіді та витягів з ЄДР МВС України та інформаційної довідки з РПВНМ було встановлено, що боржниці належить нерухоме майно.

Зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та об`єкта, було встановлено, що боржниці на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме 1/3 частини житлового будинку, загальною площею 157,7 кв.м., житловою площею 80,1 кв.м., реєстраційний номер ОНМ у ДРРПНМ: 040, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Звертає увагу, що 22.05.2025 року на підставі ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», нею було винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди виконавця та витрат виконавчого провадження в розмірі 61 274,95 грн. та внесено зміни до Державного реєстру обтяження нерухомого майна, копію якої відповідно до норм ст.28 вказаного Закону було направлено сторонам виконавчого провадження за вих. №32539 від 22.05.2025 року рекомендованою кореспонденцією, боржниці - для відома (поштове відправлення №910). Вказане відправлення вручене особисто 30.05.2025 року.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт і вилучення майна (коштів) божника, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Вказує, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладене стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати перш за все. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Будь-яких пропозицій щодо часткової сплати суми боргу та шляхів вирішення даного спірного питання до приватного виконавця від боржниці не надходило.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Вважає, що вжиті нею заходи щодо арешту майна боржниці є прямим обов`язком приватного виконавця, передбаченим Законом, та в жодному разі не є неправомірними діями.

Сума боргу виконавчого провадження становить 61 274,95 грн., що не дозволяє приватному виконавцю розпочати процедуру звернення стягнення на майно шляхом проведення опису майна, вилучення його, проведення оцінки та реалізації.

Вказує, що суд помилково ототожнює факт накладення арешту на 1/3 частину будинку з її обов`язковою подальшою реалізацією на електронних торгах. Звертає увагу, що арешт є лише заходом забезпечення виконання рішення суду і не означає автоматичний продаж майна без дотримання передбаченої законом процедури.

Звертає увагу, що накладення арешту на майно боржника, зокрема 1/3 частини будинку, є процесуальним заходом, спрямованим на забезпечення виконання рішення суду. Такий арешт не позбавляє боржника права користування майном і не означає його обов`язкову та негайну реалізацію. Помилковим є припущення, що накладення арешту автоматично призводить до продажу нерухомості на торгах без належної правової підстави та дотримання встановленої процедури.

На її думку, звернення стягнення на нерухоме майно, накладення арешту на боржника є правомірним заходом виконавчого впливу відповідно до ст.56 Закону. Він спрямований на забезпечення виконання рішення суду і не означає прагнення або намір негайно реалізувати майно.

Просила ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 липня 2025 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2

ОСОБА_2 скористалась своїм правом та подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила оскаржувану ухвалу залишити без змін. Вказує, що накладення арешту на 1/3 частини її будинку, вчинений приватним виконавцем постановою від 22.05.2025 року, є зверненням стягнення, яке підпадає під дію ч.7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», що і було зазначено судом в ухвалі суду від 16.07.2025 року. Зазначає, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року, справа №756/8815/20, вказано «зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном на яке накладається арешт». Також приватним виконавцем Волковою Є.О. будь-яких відомостей про проведення таких перевірок, відсутні будь-які документи, які б доводили наявність у неї будь-якого іншого нерухомого майна крім арештованого приватним виконавцем Волковою Є.О., що призвело до визнання бездіяльності приватного виконавця неправомірною. Зокрема вказує, що іншого нерухомого майна, крім будинку в м. Радомишль, на 1/3 частини якого накладено арешт, у власності ОСОБА_2 не має. Звертає увагу, що у разі, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. В ухвалі Радомишльського районного суду сума стягнення становить 61 274,95 грн., що є меншою 160 000,00 грн. (20 розмірів мінімальної заробітної плати) і його нормативне обґрунтування апелянтом не спростоване.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. та представника ТОВ «Діджи Фінанс» до суду надійшли заяви, в яких останні просили розглянути дану справу без їх участі.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції врахувавши, що загальний розмір заборгованості за виконавчим провадженням № 77944134 (61 274,95 грн.) не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати (160 000,00 грн.), тому арешт, накладений постановою приватного виконавця від 22.05.2025 на 1/3 частку житлового будинку, який є єдиним житлом боржника, є неправомірним, у зв`язку з чим дійшов висновку про скасування постанови. Частина 7 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» чітко встановлює заборону звернення стягнення на єдине житло боржника в таких випадках, що включає і арешт як одну зі стадій звернення стягнення. Таким чином, бездіяльність приватного виконавця щодо не скасування арешту є неправомірною, а сам арешт підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга, третя ст.451 ЦПК України).

Судом встановлено, що виконавче провадження № 77944134 відкрито на підставі виконавчого листа № 289/1616/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 787658 від 29.12.2021 у сумі 50 618,61 грн., а також понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. та витрат на професійну правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 500,00 грн.

Згідно письмових пояснень приватного виконавця, загальна сума, що підлягає стягненню, з урахуванням основної винагороди та витрат приватного виконавця становить 61 274,95 грн.

Постановою приватного виконавця від 22 травня 2025 року у виконавчому провадженні № 77944134 накладено арешт на 1/3 частку житлового будинку загальною площею 157,7 кв.м., житловою площею 80,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка наявна в матеріалах справи, за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/3 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про наявність іншого нерухомого майна у боржника відсутні.

Згідно з Витягом з реєстру Радомишльської територіальної громади від 10.06.2025 року, ОСОБА_2 зареєстрована з 15.04.2005 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Мінімальна заробітна плата в Україні на 2025 рік встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» і становить 8 000,00 грн. на місяць. Отже, 20 розмірів мінімальної заробітної плати дорівнюють 160 000 грн.

Листом від 24.06.2025 за № 77944134/40940 приватний виконавець повідомила скаржника про відмову в задоволенні вимог про зняття арешту з належної ОСОБА_2 частини будинку.

У виконавчому провадженні № 77944134 виконується виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 61 274,95 грн.

Частина 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов`язок виконавця проводити перевірку майнового стану боржника шляхом виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, нерухомого та рухомого майна боржника, майнових прав, отримувати інформацію про доходи боржника.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти)боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів)боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У справі, яка переглядається, старший державний виконавець виконала дії (ухвалила постанову) про накладення арешту на майно боржника - 1/3 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Однак згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/3 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про наявність іншого нерухомого майна у боржника відсутні. Місце постійного проживання боржника зареєстроване за цією адресою з 2005 року. Отже, спірне майно є єдиним житлом боржника.

Так, у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, арешт та звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Стягнута на користь ТОВ «Діджи Фінанс» з ОСОБА_2 сума - 61 274,95 грн. менша за 20 розмірів мінімальної заробітної плати.

З урахуванням встановлених обставин, колегія апеляційного суду погоджується з висновком районного суду, що загальний розмір заборгованості за виконавчим провадженням № 77944134 (61274,95 грн.) не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати (160 000 грн.), а будинок є єдиним житлом боржника, тому арешт, накладений постановою приватного виконавця від 22.05.2025 на 1/3 частку житлового будинку, що є єдиним житлом боржника, є неправомірним, а постанова підлягає скасуванню. Частина 7 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» чітко встановлює заборону звернення стягнення на єдине житло боржника в таких випадках, що включає і арешт як одну зі стадій звернення стягнення.

Доводи апеляційної скарги, що місцевий суд помилково ототожнює факт накладення арешту на 1/3 частину будинку з її обов`язковою подальшою реалізацією на електронних торгах, оскільки арешт є лише заходом забезпечення виконання рішення суду і не означає автоматичний продаж майна без дотримання передбаченої законом процедури, колегія апеляційного суду відхиляє, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Таким чином, арешт нерухомого майна є початковою стадією його реалізації.

Аргументи приватного виконавця про те, що нею були здійснені всі необхідні заходи щодо перевірки належності боржнику іншого майна чи коштів, є передчасним і не ґрунтується на матеріалах виконавчого провадження.

Так приватним виконавцем не надано належних доказів про вчинення нею дій в період після відкриття виконавчого щодо перевірки майнового стану боржника, наявності в неї рухомого майна, транспортних засобів, виявлення доходів від іншої діяльності, в тому числі й підприємницької тощо, виявлення її рахунків в банках протягом 10 днів з дня відкриття виконавчого провадження. Не вчиняла такі дії приватний виконавець і в подальшому, в період з дня накладення арешту на нерухоме майно боржника, звернення боржника з відповідною скаргою на дії державного виконавця, хоча закон вимагає вчиняти такі перевірки періодично одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення рухомого майна, отримання інформації про доходи боржника.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні відомості про вчинення приватним виконавцем дій, передбачених ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» по встановленню майнового стану боржника, а саме наявності банківських рахунків, інших доходів, рухомого майна шляхом направлення відповідних запитів, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій приватного виконавця щодо арешту нерухомого майна боржника.

Інші доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали суду по суті з цих підстав слід відхилити.

Твердження апелянта жодним чином не спростовують встановлених судом обставин щодо недотримання приватними виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду, відсутність підстав для скасування ухвали та задоволення скарги приватного виконавця Волкової Є.О.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни залишити без задоволення, а ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 16 липня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2025 року.

Головуючий Судді