УХВАЛА

11 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 376/2107/2020

провадження № 61-9971св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Буківської сільської ради Сквирського району Київської області, правонаступником якої є Сквирська міська рада, третя особа: відділ

у Сквирському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Буківської сільської ради Сквирського району Київської області, правонаступником

якої є Сквирська міська рада, третя особа: відділ у Сквирському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання права власності

на майно.

Сквирський районний суд Київської області заочним рішенням від 23 жовтня

2020 року, з урахуванням ухвали від 17 грудня 2021 року про виправлення описки

у рішенні суду, позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав за ОСОБА_1 право власності на комплекс будівель, що знаходиться

на АДРЕСА_1 , у тому числі гідротехнічну споруду шириною 9,5 м, довжиною 76 м.

Визнав за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку водного фонду, загальною площею 6,6 га, що розташована на АДРЕСА_1 та примикає до гідротехнічної споруди.

Зобов`язав Буківську сільську раду Сквирського району Київської області надати дозвіл позивачу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 6,6 га, що розташована на АДРЕСА_1 та примикає до гідротехнічної споруди.

Зобов`язав відділ у Сквирському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області присвоїти кадастровий номер земельній ділянці водного фонду, площею 6,6 га,

що розташована на АДРЕСА_1 та примикає до гідротехнічної споруди.

Київський апеляційний суд постановою від 15 травня 2025 року скасував заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року

та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

01 серпня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Савенко Р. В., через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 року у вказаній справі.

Верховний Суд ухвалою від 13 жовтня 2025 року відкрив касаційне провадження

у цій справі та витребував справу із Сквирського районного суду Київської області.

Справа № 376/2107/2020 надійшла до Верховного Суду 27 жовтня 2025 року.

02 жовтня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Савенка Р. В. про відмову

від позову та закриття провадження у справі.

Листом Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 та його представнику - адвокату Савенку Р. В. пропонувалося підтвердити відмову ОСОБА_1

від позову, а також підтвердити обізнаність про наслідки закриття провадження

у справі, передбачені частиною другою статті 256 ЦПК України.

03 листопада 2025 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду

від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій він повідомляє про те, що підтримує відмову від позову у цій справі та розуміє наслідки такої процесуальної дії.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви про відмову

від позову у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що, крім прав

та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися

від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову,

а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову

або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони

у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову

і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем

у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 4 частини першої та частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився

від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

За приписами частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження

у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали

про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову

не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою

кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють

порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача

від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Пунктом 6 частини першої статті 409 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній

частині.

Подана ОСОБА_1 заява про відмову від позову до Буківської сільської ради Сквирського району Київської області, правонаступником якої є Сквирська міська рада, третя особа: відділ у Сквирському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання права власності на майно, відповідає вимогам статті 206 ЦПК України та у ній зазначено про повне усвідомлення позивача наслідків її подання.

На підставі викладеного, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та подання ОСОБА_1 заяви про відмову від позову,

яка відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, суд касаційної інстанції приймає відмову позивача від позову, визнає нечинними рішення суду першої інстанції

й постанову суду апеляційної інстанції та закриває провадження у справі.

Керуючись статтями 206, 255, 260, 408, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у справі задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до Буківської сільської ради Сквирського району Київської області, правонаступником якої є Сквирська міська рада, третя особа: відділ у Сквирському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання права власності на майно.

Заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 23 жовтня

2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 року

у справі № 376/2107/2020 за позовом ОСОБА_1 до Буківської сільської ради Сквирського району Київської області, правонаступником

якої є Сквирська міська рада, третя особа: відділ у Сквирському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання права власності

на майновизнати нечинними.

Провадження у справі № 376/2107/2020 за позовом ОСОБА_1 до Буківської сільської ради Сквирського району Київської області, правонаступником якої є Сквирська міська рада, третя особа: відділ у Сквирському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання права власності на майно закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров