КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ОДЕСИ
Справа № 947/9842/22
Провадження № 2-з/947/386/25
УХВАЛА

04.11.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Калініченко Л.В. розглянувши без повідомлення учасників справи клопотання представника позивача Одеської міської ради Вінюкова Володимира Миколайовича про заміну одного заходу забезпечення позову іншим та розглянувши питання про поновлення провадження по цивільній справі за позовною заявою Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮіГ», ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішення державного реєстратора та приватного нотаріуса,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебуває цивільна справа за позовною заявою Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮіГ», ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м., житловою площею 108,6 кв.м. за ОСОБА_1 ; визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т. В. від 07.12.2019 року з індексним номером 50082014, яким зареєстровані зміни об`єкту нерухомого за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 101.

Провадження по даній справі ухвалою суду від 22.10.2024 року зупинено до набрання законної сили судовим рішенням за наслідком розгляду справи №916/4165/23 за позовом керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю ЮІГ і Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва.

29.10.2025 року до суду надійшло клопотання від представника позивача Одеської міської ради Вінюкова Володимира Миколайовича про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, в якій останній просить суд замінити захід забезпечення позову у виді арешту на спірне нерухоме майно, вжитий ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27.05.2022 року, на інший захід забезпечення позову шляхом вжиття заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, внесенням записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що предметом позову станом на зараз є визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності та визнання незаконним та скасування внесення змін до об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером: 101.

Як зазначає позивач, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , використовується за відсутності документів, оформлення яких є необхідним для землекористування, а тому наявність на землях комунальної власності по суті самочинно збудованого об`єкта унеможливлює здійснення володіння, користування та розпорядження територіальною громадою м. Одеси земельною ділянкою, яка знаходиться під відповідним об`єктом.

У свою чергу, підставою для звернення Київською окружною прокуратурою м. Одеси в інтересах держави в особі Одеською міською радою до суду за захистом своїх прав та інтересів територіальної громади м. Одеси стало порушення прав на земельну ділянку комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з безпідставною та незаконною її забудовою.

Крім того, в обґрунтування необхідності заміни заходів забезпечення позову, Одеська міська рада вказує, що під час розгляду даної справи судом було вжито захід забезпечення позову у виді арешту спірного майна. Також представником позивача наголошується, що відповідні заходи забезпечення позову скасовувались, та в подальшому ухвала суду про їх скасування була також скасована, а відтак заходи забезпечення позвоу продовжили свою дію. Однак, між ТОВ «ЮіГ» як іпотекодавцем та ОСОБА_2 як іпотеко держателем, 29.09.2022 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 437, 438, предметом якого є нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , вартість предмета іпотеки становить 18 284 300,00 грн.

За наслідком чого, представник позивача вказує, що існування арешту, вжитого ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27.05.2022 року у справі № 947/9842/22, не є перешкодою для зміни власника спірного майна - нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єкту самочинного будівництва, на підставі вищенаведеного договору іпотеки згідно із законодавством.

Оскільки усі дії з розпорядження спірним нерухомим майном підлягають державній реєстрації, представник позивача вважає за доцільне замінити вжитий захід забезпечення позову у виді арешту на заявлений захід у виді встановлення заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, внесенням записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), що є спів розмірним заходом забезпечення позову та гарантоване забезпечить належне виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.10.2025 року, матеріали справи за вказаним клопотанням розподілені головуючому судді Калініченко Л.В., та передані останній після виходу з частини щорічної основної відпустки 03.11.2025 року.

Статтею 156 ЦПК України врегульовано, що за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом у судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи.

Оглянувши подане до суду клопотання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, судом встановлено його відповідність вимогам встановленим ст. 151 і 182 ЦПК України.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 04.11.2025 року поновлено провадження по цивільній справі №947/9842/22 для розгляду клопотання представника позивача Одеської міської ради про заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Клопотання представника позивача Одеської міської ради про заміну одного заходу забезпечення позову іншим прийнято та призначено до розгляду в порядку передбаченому статтею 156 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подане до суду клопотання, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Також, суд враховує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним в постанові від 13 січня 2020 року по справі №922/2163/17, який є обов`язковим для суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, у відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що: «Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову уконкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.».

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має здійснити: 1) оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; 2) забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; 3) з`ясувати зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; 4) ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; 5) запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у зв`язку з вжиттям таких заходів.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.156 ЦПК України, за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом у судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи.

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 01 квітня 2019 року у справі № 922/1631/18 зазначено, що у вирішенні питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, як і щодо вжиття заходів забезпечення позову, обов`язковим є надання оцінки обґрунтованості необхідності здійснення такої заміни, здатності саме того заходу, на який заявник просить замінити вжитий судом, забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову, наявності зв`язку цього заходу забезпечення позову з предметом позову у справі, співмірності заходу із заявленими позовними вимогами, враховуючи також необхідність забезпечення збалансованості інтересів учасників справи. Тобто саме на заявника відповідного клопотання покладається тягар доведення необхідності здійснення заміни вжитого судом заходу забезпечення позову іншим, отже здатності саме такого заходу реально забезпечити задоволення вимог позивача у разі задоволення позову.

До подібних висновків також дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 638/18499/18, провадження № 61-19248св19.

Приймаючи викладене, суд зазначає, що на теперішній час цивільна справа №947/9842/22 по суті не розглянута.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно існує спір з приводу вищезазначеного нерухомого майна - нежитлової будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 101.

За наслідком виниклого спору між сторонами, 25.05.2022 року Київська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮіГ», ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень реєстраторів про реєстрацію права власності, визнання правочину недійсним, припинення права власності та приведення земельної ділянки до попереднього стану, в якій позивачем були заявлені вимоги:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, житловою площею 108,6 кв.м за ОСОБА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Т.В. від 07.12.2019 з індексним номером 50082014, яким зареєстровані зміни об`єкту нерухомого за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 101;

- визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 2075, 2076 від 11.12.2019, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮІГ», на передачу останньому в якості внеску до статутного капіталу нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В.;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Заболотного Олександра Олександровича від 13.12.2019, індексний номер рішення: 50192182, яким зареєстровано право власності на об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м, за ТОВ «ЮІГ»;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіополького району Одеської області Турецького О.С. від 08.04.2021 з індексним номером 57528540, яким внесені зміни до розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо будівлі з реєстраційним номером 101, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 295,3 кв.м на 582 кв.м;

- припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮІГ» на нежитлове приміщення площею 582 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 шляхом скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮІГ» звільнити земельну ділянку шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з позовом позивачем до суду було надано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27.05.2022 року заяву Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, нежитлове приміщення, загальною площею (кв.м.): 582, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2022 року провадження у вказаній цивільній справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та роз`яснено, що цей спір підсудний судам в порядку господарського судочинства, в даному випадку Господарському суду Одеської області.

29.08.2022 року представником ТОВ «ЮіГ» подано до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, яке в свою чергу задоволено ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 05.09.2022 року.

Не погодившись з ухвалами Київського районного суду міста Одеси від 26.08.2022 року, Київською окружною прокуратурою міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради 14.09.2022 року подано безпосередньо до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу.

За наслідком розгляду апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26.08.2022 року, Одеським апеляційним судом 14.10.2022 року ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26.08.2022 року про закриття провадження по справі в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м., житловою площею 108,6 кв.м. за ОСОБА_1 ; визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т. В. від 07.12.2019 року з індексним номером 50082014, яким зареєстровані зміни об`єкту нерухомого за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 101 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

За наслідком розгляду апеляційної скарги керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 05.09.2022 року про скасування заходів забезпечення позову, постановою Одеського апеляційного суду від 22.11.2022 року апеляційну скаргу керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено. Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 05.09.2022 року скасовано. В задоволенні зави представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮІГ» - Фоменко Ірини Іванівни про скасування заходів забезпечення позову по справі №947/9842/22 відмовлено.

26.12.2022 року з Одеського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи №947/9842/22 до Київського районного суду міста Одеси.

У листопаді 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26.08.2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14.10.2022 року.

02.01.2023 року матеріали цивільної справи №947/9842/22 були скеровані на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на вимогу запиту від 14.12.2022 року.

Постановою Верховного Суду від 28.06.2023 року касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26.08.2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14.10.2022 року в частині закриття провадження за позовними вимогами Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮіГ», ОСОБА_1 про визнання недійсним акта приймання-передачі нерухомого майна, визнання незаконним та скасування рішень державного реєстратора Затоківської селищної ради та Великодолинської селищної ради, припинення права власності на нежитлове приміщення, зобов`язання звільни земельну ділянку залишено без змін.

25.08.2023 року на адресу Київського районного суду міста Одеси були повернуті матеріали цивільної справи №947/9842/22 після розгляду з Верховного Суду.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.10.2023 року клопотання представника відповідача ТОВ «ЮіГ» Злотьої Анастасії Олександрівни про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення.

Отже, наразі в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮіГ», ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 295,3 кв.м., житловою площею 108,6 кв.м. за ОСОБА_1 ; визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т. В. від 07.12.2019 року з індексним номером 50082014, яким зареєстровані зміни об`єкту нерухомого за адресою: АДРЕСА_1 з реєстраційним номером 101, в рамках якої діють вжиті ухвалою суду від 27.05.2022 року заходи забезпечення позову у виді арешту на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, загальною площею (кв.м.): 582, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

З поданих до суду доказів також вбачається, що в період скасування ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 05.09.2022 року заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 27.05.2022 року та фактичного їх повернення за наслідком скасування постановою Одеського апеляційного суду від 22.11.2022 року ухвали Київського районного суду міста Одеси від 05.09.2022 року, мало місце укладенню 26.09.2022 року між ТОВ «ЮІГ» та громадянином ОСОБА_2 договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., зареєстрований в реєстрі за №437, предметом якого є вищевказане спірне нерухоме майно.

У відповідності до наданої до клопотання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №446445082 від 06.10.2025 року,відомості про іпотеку та заборону відчуження на підставі вказаного договору іпотеки зареєстровані в Державному реєстрі у розділі щодо нерухомого майна за реєстраційним номером: 101, іпотекодержателем якого є ОСОБА_2 , іпотекодавцем ТОВ «ЮІГ».

Приймаючи вказані обставини та дії учасників справи, суд вважає, що спір між сторонами з приводу спірного нерухомого майна є триваючим, розгляд справи не завершено, а відтак необхідність у вжитті заходів даного забезпеченні позову, оцінка яким була надана судом в ухвалі суду від 27.05.2022 року, не відпала.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України перелічені види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, серед яких є накладення арешту на майно (п. 1ч. 1 наведеної статті) та заборона вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1).

Аналогічно, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено окремі види обтяжень такі як арешт і заборона відчуження та/або користування.

При цьому обтяження нерухомого майна, у розумінні загального поняття цього терміну, визначається обмеження прав людини на майно та свободу дій стосовно проведення будь-яких операцій із ним, а саме заборону розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2021 року у справі №643/12369/19 роз`яснив, що: арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна; заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Верховний Суд зауважив, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд звернув увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову.

У даній справі, з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, з метою забезпечення належного виконання рішення суду у разі задоволення позову, усунення ризиків його не виконання, приймаючи, що вчинення будь-яких дій з нерухомим майном, у тому числі поділ, внесення змін до записів, тощо, підлягають державній реєстрації, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про доцільність заміни вжитому у даній справі заходу забезпечення позову у виді арешту на нерухоме майно на інший у виді встановлення заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, внесенням записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що є співмірним та більш ефективним заходом забезпечення позову, який може попередити ризики невиконання можливого рішення суду у разі задоволення позову та усунути ймовірність утруднення його виконання або невиконання.

Також суд зазначає, що відповідна заміна застосованого заходу забезпечення позову з арешту майна на встановлення заборони не вплине негативно на право відповідача та інших осіб користуватися майном, проте встановлення заборони у заявлений спосіб цілком виконає мету забезпечення позову у цій справі.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що в межах даної справи представник позивача вже звертався з аналогічними вимогами, однак в порядку фактичного вжиття додаткових заходів забезпечення позову до вже існуючих, у задоволенні якої ухвалою суду від 14.10.2025 року було відмовлено. Дана заява не є тотожною, оскільки вжиття додаткових заходів забезпечення позову до вже існуючих та заміна одного заходу іншим є різними процесуальними питаннями, та вимагає різної оцінки судом.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці зазначав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Приймаючи вищевикладене, суд доходить до висновку про обґрунтованість викладених позивачем доводів в обґрунтування необхідності заміни одного заходу забезпечення позову іншим, у зв`язку клопотання Одеської міської ради підлягає задоволенню.

Також, приймаючи, що ухвалою суду від 03.11.2025 року було поновлено провадження у даній справі для розгляду даного клопотання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, а підстави для зупинення провадження у даній справі за наслідком яких ухвалою суду від 22.10.2024 року було зупинено провадження, не усунуті та продовжують бути актуальними, суд вважає за необхідне зупинити провадження по цивільній справі №947/9842/22 за підставами, які слугували підставою зупинення провадження за ухвалою суду від 22.10.2024 року, а саме на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням за наслідком розгляду справи №916/4165/23 за позовом керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю ЮІГ і Фізичної особи-підприємця Малого Павла Феліксовича про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва.

Керуючись ст. ст. 149-153, 156, 251, 253, 352, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача Одеської міської ради Вінюкова Володимира Миколайовича про заміну одного заходу забезпечення позову задовольнити.

Замінити заходи забезпечення позову по цивільній справі №947/9842/22 за позовною заявою Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮіГ», ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішення державного реєстратора та приватного нотаріуса, вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 27.05.2022 року, а саме:

- Замінити захід забезпечення позову з: «Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, нежитлове приміщення, загальною площею (кв.м.): 582, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101»,

- на: «Встановити заборону органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, внесенням записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101».

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Одеської міської ради (місцезнаходження: 65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Копію ухвали суду скерувати для відома сторонам по справі.

Зупинити провадження по цивільній справі №947/9842/22 за позовною заявою Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮіГ», ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішення державного реєстратора та приватного нотаріуса, до набрання законної сили судовим рішенням за наслідком розгляду справи №916/4165/23 за позовом керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю ЮІГ і Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва.

Зобов`язати сторін по справі невідкладно повідомити суд про набрання законної сили судовим рішенням за наслідком розгляду справи №916/4165/23, розгляд якої здійснюється в порядку господарського судочинства.

Копію ухвали невідкладно надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали в частині заміни одного виду забезпечення іншим, зупиняє виконання цієї ухвали в цій частині.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.