РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2877/25

10 листопада 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 25.08.2022 року було розірвано. Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 23.08.2022 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 14.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначила, що на момент ухвалення рішення розмір утримання був достатнім для забезпечення базових потреб дитини, однак з того часу матеріальне становище дитини суттєво змінилося. Зокрема, зросли витрати на навчання дитини, медичне обслуговування, харчування, побутові потреби. Станом на сьогоднішній день щомісячного утримання в розмірі 2000 грн. недостатньо для забезпечення нормального рівня життя та гармонійного розвитку дитини.

В зв`язку із збільшенням витрат на утримання дитини, вона змушена була звернутися до суду з даним позовом, оскільки на теперішній час вона ніде не працює, доходу немає та самостійно утримує дитину. Її матеріальне становище значно погіршилося і вона не в змозі самостійно забезпечити повноцінний розвиток дитини без належної фінансової участі батька. В свою чергу матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки з 21.06.2022 року він був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, де і дотепер перебуває на службі. З врахуванням вищевикладеного, просила суд позов задовольнити та збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Костопільського районного суду.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 11.07.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

29.08.2025 року від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав в повному обсязі та зазначив, що на сьогоднішній день його стан здоров`я значно погіршився, він систематично проходить лікування, яке вимагає постійного залучення додаткових коштів. Внаслідок проходження військової служби в його організмі почали відбуватися невідворотні процеси погіршення стану здоров`я, у зв`язку з чим він не може сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн. На підтвердження вказаних обставин надав копію довідки військово - лікарської комісії №3304 від 17.07.2024 року, копію дуплексного сканування вен нижніх кінцівок від 21.07.2023 року, копію огляду судинного хірурга від 12.01.2023 року.

Крім того зазначив, що позивач жодними належними доказами не довела факт покращення його здоров`я та матеріального стану, а також жодним чином не обгрунтувала зміну розміру аліментів до 10000 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.10.2025 року було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів та витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України громадянами України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 та неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 24 лютого 2022 року по час виконання ухвали суду.

Витребувана інформація надійшла до суду 21.10.2025 року.

14.10.2025 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 13.10.2025), в якій позивач зазначила, що доводи відповідача, наведені у відзиві, не спростовують вимоги позову та не є підставою для відмови в його задоволенні.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд позов задовольнити в повному або частковому обсязі.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши поданий відповідачем відзив на позов та наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 25.08.2022 року розірвано.

Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 25.09.2018 року Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. В свідоцтві про народження дитини в графі батько записаний відповідач ОСОБА_2 , що ніким не оспорюється.

Після розірвання шлюбу між сторонами, малолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , окремо від відповідача, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2025/007608561 від 09.06.2025 року.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 23.08.2022 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

При ухваленні рішення судом було враховано мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, а також матеріальне становище відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішення суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, у відповідача в зв`язку з проходженням військової служби в ЗСУ погіршився стан здоров`я, його лікування вимагає постійного залучення додаткових коштів, у зв`язку з чим він немає змоги сплачувати аліменти у збільшеному розмірі.

Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: копією довідки військово - лікарської комісії №3304 від 17.07.2024 року, копією дуплексного сканування вен нижніх кінцівок від 21.07.2023 року, копією огляду судинного хірурга від 12.01.2023 року.

Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів, позивач вказує ті обставини, що розмір стягуваних з відповідача аліментів є недостатнім для забезпечення нормального рівня життя та гармонійного розвитку дитини, а також те, що у відповідача покращилось матеріальне становище, оскільки він на сьогоднішній день є військовослужбовцем та проходить військову службу в ЗСУ.

Однак, з матеріалів справи судом встановлено, що матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 з часу ухвалення рішення Костопільським районним судом Рівненської області від 23.08.2022 року не поліпшилося, а навпаки змінилося у бік ускладнення. Так, із наданих відповідачем доказів вбачається, що стан його здоров`я значно погіршився і його лікування вимагає додаткових коштів.

Доводи позивача про збільшення розміру аліментів до 10000 грн. не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, у відповідності до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01 січня 2025 року для дiтей вiком до 6 рокiв становить 2563 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує інтереси та матеріальне становище дитини, яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, матеріальне становище відповідача, стан його здоров`я, який з часу ухвалення рішення суду погіршився, а також враховуючи ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача та визначити їх твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 180-182, 184, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 12, 80, 81, 82, 141, 178, 258, 265, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 23.08.2022 року на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) в дохід держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (житель АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повне рішення складено

10 листопада 2025 року.

СуддяЛ. А. Грипіч