У Х В А Л А

про розгляд заяви про зміну предмету позову

03 листопада 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Майор Ю.В.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 подану в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

16.10.2025 року представник позивача - ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог згідно якої просила суд:

1. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 з 2012 року.

2. Визнати за ОСОБА_2 право забудовника житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі договору від 22 листопада 1990 року, укладеного з виконавчим комітетом Ужгородської міської ради народних депутатів, посвідченого державним нотаріусом Першої ужгородської державної нотаріальної контори Бучацькою Л.В. 28 листопада 1990 року за реєстром № 2.8898, як таке, що входить до складу спадщини після його смерті.

3. Визнати за ОСОБА_2 право на завершення процедури оформлення безкоштовнї передачі у власність земельної ділянки площею 0,0450 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , наданої ОСОБА_5 в безстрокове користування відповідно до договору від 22 листопада 1990 року, укладеного з виконавчим комітетом Ужгородської міської ради народних депутатів, посвідченого державним нотаріусом Першої ужгородської державної нотаріальної контори Бучацькою Л.В. 28 листопада 1990 року за реєстром № 2.8898, та на підставі рішення Ужгородської міської ради від 18 жовтня 2016 року № 413 «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

Свою заяву мотивує тим, що після подання позову позивач отримала додаткові документи, що підтверджують її спадкові права після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та просить збільшити позовні вимоги, доповнивши їх вимогою про визнання права власності на житловий будинок та права на приватизацію земельної ділянки у порядку спадкування за законом.

Зазначає, що позивачка має намір в судовому порядку визнати право забудовника житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за чоловіком, так як фактично вона єдина проживала з ним за адресою даного будинку на момент смерті чоловіка , а також 6 місяців після його смерті, що свідчить про фактичне прийняття нею спадщини після смерті її чоловіка, ОСОБА_4 в 2018р. Вважає, що формальна реєстрація місця проживання відповідачів за даною адресою без фактичного проживання наділяє також і відповідачів правом спадкування після смерті батька, проте такого бажання вони не мають, а відмовитись від спадщини на сьогоднішній день вони не можуть через сплив 6-місячного строку, передбаченого ст. 1273 ЦК України.

Представник вказує, що позивач дружина спадкодавця, спадкоємець першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Після смерті чоловіка вона фактично прийняла спадщину, що підтверджується такими обставинами: проживає у спадковому житловому будинку з моменту його спорудження, утримує його, сплачує комунальні платежі, проводить ремонти; користується земельною ділянкою для обслуговування будинку, обробляє її; інші спадкоємці не заявляли своїх прав на спадщину; майно знаходиться в її фактичному володінні та користуванні.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 зазначила, що вона подала до суду не заяву про збільшення позовних вимог, а про зміну предмету позову шляхом додавання двох позовних вимог. Подану заяву підтримала, просила суд прийняти її до розгляду.

Позивач ОСОБА_2 в призначене судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомленіу встановленому законом порядку. В матерілах мправи наявні заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі.

Дослідивши заяву про зміну (збільшення) позовних вимог подану до суду 16.10.2025 року, заслухавши представника позивача, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір попередньо поданих вимог майнового характеру.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у рішенні від 13.03.2018 року в справі №916/1764/17.

Суд звертає увагу на те, що позовна вимога - це прохання позивача до суду, яке наводиться у резолютивній (прохальній) частині позовної заяви. Позовні вимоги відповідають предмету позову.

Збільшення чи зменшення розміру позовних вимог - це їх кількісна, а не якісна зміна, яка може бути викликана уточненням розрахунку ціни позову, частковим виконання спірного зобов`язання відповідачем, тактичними міркуваннями. Наприклад, позивач може збільшити суму відшкодування, заробітної плати за час вимушеного прогулу, зменшити суму стягнення у зв`язку з частковим погашенням боргу. Натомість, доповнення позову додатковими вимогами не вважається зміною розміру позовних вимог.

Так, як зазначено вище, до закінчення підготовчого засідання позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Позов в цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, який проявляється в матеріально-правовій заінтересованості.

Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах.

Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретної позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги.

Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову, проте одночасна зміна підстав і предмету позову не допускається.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 46 Господарського процесуального кодексу викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

При цьому Верховний Суд зазначає про те, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Суд звертає увагу на те, що первісно заявлені позовні вимоги є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Водночас, в заяві про зміну позовних вимог позивачем додано до первісної позовної вимоги нові позовні вимоги : про визнання за ОСОБА_2 право забудовника житлового будинку та визнання за ОСОБА_2 право на завершення процедури оформлення безкоштовнї передачі у власність земельної ділянки.

Наведене свідчить про те, що позивачем шляхом зміни предмету позову одночасно пред`явлено нові дві додаткові позовні вимоги, що є неприпустимим.

З тексту заяви про зміну предмету позову у даній справі судом встановлено, що позивач не змінив предмет позову, а фактично додав до первісної позовної вимоги нові позовні вимоги, тобто доповнив його іншими вимогами. Тобто, в заяві позивач фактично просить розглянути суд первісну позовну вимогу та нові позовні вимоги, і їх пред`явлення базується на інших обставинах, відмінних від тих, які містяться в позовній заяві, а це в свою чергу суперечить вимогам ст. 49 ЦПК України та свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19, під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у заяві; неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Суд зазначає, що в даному випадку заявляється не збільшення, не зміна предмету позову , а новий позов, який містить свої підстави і свій предмет позову. Нова вимога - це нове поняття (новий позов) з новим змістом (новим предметом) і новим об`ємом (розміром позовних вимог), який слід заявляти не в порядку зміни позовних вимог, а шляхом подачі нового позову з можливим клопотанням про об`єднання позовних вимог в одному провадженні (ст. 126 ЦПК). Даний висновок відповідає судовій практиці.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що, оскільки положення частини третьої статті 49 ЦПК України виключають можливість одночасної зміни предмета і підстав позову, у разі подання позивачем заяви в підготовчому засіданні, спрямованої на таку одночасну зміну, суд зобов`язаний відмовити у прийнятті такої заяви та повернути її заявникові. Водночас позивач не позбавлений права звернутися до суду з новим позовом у порядку, передбаченому процесуальним законом.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що зі змісту поданої заяви про зміну предмету позову вбачається не безпосередня зміна предмету позову у розумінні ст. 49 ЦПК України, а пред`явлення ще двох нових позовних вимог з фактичною зміною як предмета, так і підстав позову. Нові заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на нових, судом не встановлених фактах, а також на іншому способі захисту порушеного права, ніж той, що був заявлений у первісному позові. Таким чином, представник позивача фактично змінив як предмет, так і підстав позову, що суперечить вимогам чинного процесуального законодавства, а тому заява про зміну предмету позову не підлягає прийняттю.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що правові підстави для прийняття заяви з додатковими вимогами відсутні, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про зміну предмету позову, яка подана представником позивача, оскільки за такою заявою заявляються вимоги, які є новими, що не є за своїм змістом зміною предмету позову, а свідчить про одночасну зміну як предмету так і підстав позову.

Отже, як вбачається, позивач доповнив позовні вимоги новими вимогами, з новим змістом (новим предметом) і новим об`ємом (розміром позовних вимог), новими підставами.

При цьому заява позивача про зміну предмету позову є фактично поданням окремого позову із іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість прийняття до розгляду поданої позивачем заяви про зміну предмету позову.

Враховуючи викладене, у прийняті заяви позивача про зміну предмету позову від 16.10.2025 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст.3, 49, ст.ст.258-260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У прийняті заяви ОСОБА_2 поданої в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 про зміну предмету позову від 16.10.2025 року - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Дата складання повного тексту ухвали 03.11.2025 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К.Бенца