10.11.25 Справа № 469/827/25
2/469/612/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2025 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Гапоненко Н.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі,
в с т а н о в и в:
Адвокат Луценко Е.П. 14 липня 2025 року через підсистему Електронний суд звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви і повноліття дітей.
17 липня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановив відповідачеві строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, роз"яснив сторонам, що за відсутності клопотань будь-якої зі сторін суд розгляне справу у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 22 липня 2025 року.
Позивач в установлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відповіді на відзив не надала.
Оскільки клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не надійшло і потреба у проведенні судового засідання відсутня, суд на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу без виклику сторін.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно зі статтею 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього цього Кодексу.
Оскільки позивач відповідно до свідоцтв про народження дітей вказаний їх батькои, тому, згідно зі ст.180 СК України, він зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ч.ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підтвердження викладених у позовній заяві суду надані, зокрема, копії договорів про надання освітніх послуг за денною формою здобуття освіти, які містять відомості про місце проживання позивача та неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яке є однаковим та зареєстрованим за адресою АДРЕСА_2 .
Будь-яких доказів на підтвердження заявлених ним заперечень відповідач не надав, а тому у суду відсутні підстави для висновку про те, що неповнолітні діти не мають постійного місця проживання з матір"ю.
Відповідач також не надав доказів на підтвердження ризику зловживання позивачем своїми батьківськими правами при використанні аліментів.
На підставі ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Отже, стягнення аліментів на користь матері дітей відповідає положенням СК України.
Вимоги про самостійне одержання аліментів дітьми у цій справі не заявлені та, відповідно, судом не розглядаються.
Згідно з ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Будь-яких доказів зазначених обставин сторони до суду не надали, а тому суд при визначенні розміру аліментів враховує вік дітей та перебування сторін у працездатному віці.
Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Посилання позивача на необхідність здіснення витрат, пов"язаних з навчанням дітей, а саме витрат на навчання, проживання, придбання харчування та форменного одягу, не враховується судом при визначенні розміру аліментів, оскільки зазначені витрати за змістом ч.1 ст. 185 СК України є додатковими витратами на дітей, не входять до переліку обставин, які мають враховуватися при визначенні аліментів відповідно до ч.1 ст.182 СК України, та вимога про їх стягнення позивачем не заявлена.
На підставі ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не обгрунтовано та не доведено заявлений нею розмір аліментів, а відповідачем не спростовано наявність права позивача отримати від відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а тому доходить висновку про часткове задоволення позову та визначає розмір аліментів близьким до 50% мінімального гарантованого державою розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на час розгляду справи становить 3196 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн. в дохід держави.
Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1600,00 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, яка складає 4800 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1211.20 грн.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: