Справа № 487/7856/25
Провадження № 2/487/3694/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 м. Миколаїв

Cуддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 5 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції, яка гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За загальним правилом про підсудність, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Отже, при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів у позивача виникає право альтернативної підсудності відповідно до приписів ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Так, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні від 29.10.2025 № 13.23- ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що є територією Інгульського району міста Миколаєва.

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про реєстрацію особи від 29.10.2025 № 13.23-56542-2025 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що є територією Центрального району міста Миколаєва.

З огляду на вищевикладене, ані зареєстроване місце проживання позивача, ані зареєстроване місце проживання відповідача не відноситься до території, на яку поширюється територіальна юрисдикція Заводського районного суду м. Миколаєва.

Таким, чином, судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 подана з порушенням правил територіальної підсудності та не підлягає розгляду саме Заводським районним судом м. Миколаєва.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що цивільну справу за позовом ОСОБА_1 слід передати за підсудністю до Інгульського районного суду м. Миколаєва.

Керуючись ст. 31 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини передати на розгляд Інгульському районному суду м. Миколаєва.

Роз`яснити сторонам, що передача справи здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.А. Карташева