Справа № 487/4843/25
Провадження № 2/487/2647/25
05.11.2025 м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючої судді Скоринчук К.М.,
секретаря судового засідання Карбівничої А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільному сумісному майні,
У Заводський районний суд м. Миколаєва звернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 з позовом про визначення часток у спільному сумісному майні. Вимоги мотивовані тим, що на підстав свідоцтва про право власності сторонам належить квартира АДРЕСА_1 . Сторони володіють вказаною квартирою на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_1 бажає подарувати свою частку квартири у праві спільної сумісної власності донці позивачці ОСОБА_2 , однак не може реалізувати свою право розпорядження, оскільки частки не визначені, а відповідач згоди не надає. За таких обставин позивачки звернулися до суду та просять ухвалити рішення, яким визначити рівними частки в приватизованій квартирі та такими, що становлять 1/3 частки за кожним.
28 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
17 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивачів адвокат Долгова Л.В., яка діє на підставі ордерів серія ВЕ №1131715 та серія ВЕ №1131716 від 14.07.2025, просила справу розглянути без її участі та без участі позивачів, задовольнивши позов, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач, який викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання, в судове засідання повторно не з`явився. Правом на відзив не скористався.
Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ураховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог статей 223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частинами першою та другою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Свідоцтво про право власності на житло, стосовно якого виник спір між сторонами, видане 30.05.1996 на момент дії Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року (в редакції на час видачі свідоцтва) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.
З урахуванням зазначеного, суд висновує, що частки кожного співвласника у праві спільної сумісної власності є рівними. Оскільки іншого в судовому засіданні не встановлено, тому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/3 частці спірної квартири кожному.
Підстав для відступлення від рівності часток при визначенні їх в праві спільної сумісної власності не вбачається.
Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Керуючись статтями 10, 18, 23, 76, 258, 259, 263-265, 279, 280, 282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву задовольнити.
Визначити, що частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого житлово-комунальним управлінням ДП «Чорноморський суднобудівний завод» 30.05.1996, є рівними та становлять по 1/3 частці кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду в порядку ч. 6 ст. 272 ЦПК України.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку - до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідачеві, який не з`явився в судове засідання, направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: невідомий.
Суддя: К.М. Скоринчук