ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 624/93/25
Номер провадження 22-ц/818/3201/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

прокурора відділу ХОП Кадацької Д. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 19 березня 2025 року в складі судді Куст Н.М. по справі № 624/93/25 за заявою керівника Берестинської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Кегичівської селищної ради Берестинського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року керівник Берестинської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Кегичівської селищної ради Берестинського району Харківської області звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Заява мотивована тим, що на території Кегичівської селищної ради Берестинського району Харківської області знаходяться земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :01:000:0129 площею 6,0579 га та :01:000:0126 площею 6,0574 га, власницею яких є ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла.

Місцем її смерті є смт Кегичівка Харківської області. За життя ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . З інформації, наданої Кегичівською селищною радою, ОСОБА_1 проживала в с. Кегичівка одна, без реєстрації.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить брату померлої ОСОБА_2 , який 03 серпня 2016 року оголошений в розшук, місцезнаходження останнього невідомо.

У Спадковому реєстрі інформація про наявність заповітів, відкритих спадкових справ та видачу свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої ОСОБА_1 відсутня.

З метою пошуку заінтересованих осіб або спадкоємців ОСОБА_1 . Берестинською окружною прокуратурою 19 грудня 2024 року розміщено повідомлення у виданні «Вісті Берестинщини» про те, що у судовому порядку вирішується питання про визнання спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відумерлою.

Враховуючи викладене, оскільки після смерті ОСОБА_1 відсутні спадкоємці за законом та за заповітом, спадщина ніким не прийнята, строк на її прийняття сплив ще до введення воєнного стану на території України, тож спадщина, до складу якої входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення, має бути визнана відумерлою.

Оскільки Кегичівська селищна рада Берестинського району Харківської області тривалий час не вживала жодних заходів, спрямованих на визнання спадщини відумерлою, то наявні підстави для звернення до суду прокурора.

Просив визнати спадщину, яка складається з земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :01:000:0129 площею 6,0579 га та :01:000:0126 площею 6,0574 га, що належали померлій ОСОБА_1 , відумерлою.

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 19 березня 2025 року у задоволенні заяви керівника Берестинської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Кегичівської селищної ради Берестинського району Харківської області про визнання спадщини відумерлою відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що останнє місце проживання ОСОБА_1 збігається із зареєстрованим місцем проживання її брата ОСОБА_2 , а отже вбачається можливе фактичне прийняття спадщини, тому суд не знаходить підстав для визнання спадщини відумерлою.

На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 16 квітня 2025 року Кравченко А.Г., який діє в інтересах Харківської обласної прокуратури, до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що на час смерті ОСОБА_1 її брат ОСОБА_2 вже майже півтора роки перебував у розшуку на підставі подання органу пробації за фактом ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, що виключає факт його постійного проживання з померлою, а сама по собі реєстрація місця проживання зі спадкодавцем не свідчить про постійне проживання разом та своєчасне прийняття спадщини. Отже, спадщину після смерті ОСОБА_1 не прийнято ні на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України (проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), ні шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України, строк прийняття спадщини сплив, тож наявні підстави для визнання її відумерлою.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника прокурора відділу ХОП Кадацьку Д. М., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13 зворот -14).

Місце проживання померлої ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , що підтверджується копією актового запису про смерть № 03 від 11 січня 2018 року, копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 9 (а.с.13 зворот -15).

Згідно відомостей, наданих Кегичівською селищною радою від 05 грудня 2024 року за № 04-09/3750, в реєстрі територіальної громади відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі на момент смерті, відсутні, при цьому домові книги зберігаються у власників будинків. Іншими відомостями Кегичівська селищна рада не володіє (а.с.16).

Як вбачається з відповіді на запит, наданої Кегичівською селищною радою Харківської області від 28 лютого 2025 року № 04-09/346, згідно із адресною карткою за адресою: АДРЕСА_1 з 25 лютого 1999 року зареєстрований ОСОБА_2 , 1977 року народження. У той же час, за наявною інформацією, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала за вищевказаною адресою на час відкриття спадщини одна без реєстрації (а.с.38).

3/4 часток у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві власності брату ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з 20 вересня 2017 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 408891750 (а.с.18 зворот - 19).

З копії довідки органів поліції від 12 вересня 2016 року № 3946/119-82/0216, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , 03 серпня 2016 року оголошено в розшук, проводяться розшукові заходи, на встановлення місця перебування вказаного громадянина (а.с.19 зворот).

З відповіді на запит, наданої ГУНП в Харківській області від 13 березня 2025 року № 4142/119/83/09.2025 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 , 03 серпня 2016 року оголошений в державний розшук як особа, засуджена до кримінального (адміністративного) покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, яка з невідомих причин відсутня за місцем проживання та роботи. Станом на 13 березня 2025 року місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено, проводяться розшукові заходи на становлення вищевказаного громадянина (а.с.39).

За життя ОСОБА_1 була власницею земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :01:000:0129 площею 6,0579 га та :01:000:0126 площею 6,0574 га, щодо яких укладені договори про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 02 жовтня 2017 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 409380966 (а.с. 17-18).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за параметрами пошуку щодо ПІБ ОСОБА_1 знайдено інформацію про заповіт від 23 лютого 1988 року. Проте у вказаній довідці відсутні відомості про дату та місце народження заповідача ОСОБА_1 (а.с.20).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за параметрами пошуку ПІБ ОСОБА_1 знайдено дві спадкові справи, заведені у 2012 та 2014 роках, тобто до смерті ОСОБА_1 , яка є спадкодавицею у цій справі. Інформації щодо ОСОБА_1 з датою народження ІНФОРМАЦІЯ_4 або датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не знайдено (а.с.21-22).

Берестинською окружною прокуратурою розміщено повідомлення y виданні «Вiстi Берестинщини» щодо вирішення питання про визнання відумерлою спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка складається із земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0129 площею 6,0579 га та :01:000:0126 площею 6,0574 га (а.с. 22 зворот -26).

Кегичівською селищною радою Харківської області на запит Берестинської окружної прокуратури надано відповідь від 23 грудня 2024 року № 04-09/3935, що заходи щодо визнання спадщини ОСОБА_1 відумерлою органом місцевого самоврядування не вживались та вживатися не плануються (а.с. 26 зворот - 28).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК Україна).

Згідно з частиною 1 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

За правилами частин 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При цьому, частина 3 статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які неодноразово висловлював у постановах: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц, від 12 липня 2022 року у справі № 295/15914/19, від 22 лютого 2023 року у справі № 175/3065/21, від 07 червня 2023 року у справі № 227/5018/21.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частин 1 - 3 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відумерлою є спадщина, визнана такою на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури.

Відумерлість спадщини означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, ніхто зі спадкоємців в силу різних причин не претендує, або спадкоємці взагалі відсутні, внаслідок чого (неможливості спадкування) територіальна громада за місцем відкриття спадщини на підставі рішення суду стає законним правонаступником (не спадкоємцем) померлої особи в частині тих прав та обов`язків, які залишилися після її смерті.

Аналіз статті 1277 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що для набуття майном статусу відумерлого, по-перше, необхідна відсутність спадкоємців, або ж їх відмова від прийняття спадщини. По-друге, звернення до суду з відповідною заявою після спливу одного року з часу відкриття спадщини. І по-третє, статус відумерлого майна повинен бути встановлений відповідним судовим рішення.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У пункті 8 частини 2 статті 293 ЦПК України зазначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно із статтею 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Відповідно до статті 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону (стаття 338 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 641/2666/19 (провадження № 61-12617св20) зазначено, що особливістю розгляду справи про визнання спадщини відумерлою, яка розглядається в окремому провадженні, як і інших справ окремого провадження, зокрема, є таке: заявлені вимоги у порядку окремого провадження повинні бути безспірними (відсутній спір про право); справи окремого провадження порушуються за заявою і розглядаються за участю заявника, заінтересованих осіб (відсутність спору про право зумовлює відсутність сторін з протилежними інтересами, відсутність позову); немає інститутів і категорій, властивих позовному провадженню (пред`явлення зустрічного позову, заміна сторін, співучасть, мирова угода, треті особи, звернення до третейського суду тощо); справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір. За умови наявності спору про право питання про визнання спадщини відумерлою не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження є те, що під час вирішення цього питання не встановлено існування спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

За наявності особи, яка заперечує наявність підстав для визнання спадщини відумерлою, вирішення цього питання не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви вбачається спір про право, що має розглядатися виключно у порядку позовного провадження. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 408/154/19-ц, провадження № 61-16397св19, від 03 березня 2021 року у справі № 2-о-36/08, провадження № 61-14000св20.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживала у квартирі свого брата ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації, а сам ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою з 1999 року.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, проте розгляд даної справи щодо визнання спадщини відумерлою знаходиться у юридичному зв`язку між інтересами цієї особи і інтересами заявника у справі, оскільки він має можливість у процесі розгляду справи заявити про порушення чи оспорювання його суб`єктивних прав.

При цьому, ОСОБА_2 не залучений до участі у справі як заінтересована особа.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають визнанню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб обумовлюється тим, що із визнанням обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються визнанням обставин. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.

Вирішуючи питання про те, яка саме заінтересована особа повинна бути залучена до участі у справі окремого провадження, крім вищезазначеного, слід також враховувати і взаємовідносини із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають визнанню і які можуть вплинути на їх інтереси та (або) обов`язки.

Незалучення до участі у справі особи, яка є належною заінтересованою особою у даній справі, є підставою для відмови у задоволенні заяви через неналежний суб`єктний склад.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 216/354/24, провадження № 61-12875св24.

Отже, через незалучення ОСОБА_2 як належної заінтересованої особи суд позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи щодо наявності чи відсутності спору щодо спадкового майна і кола спадкоємців після смерті ОСОБА_1 .

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_2 з 2016 року перебуває у розшуку, не можуть бути взяті до уваги, оскільки сам по собі цей факт не свідчить про неможливість прийняття ним спадщини та реалізації своїх цивільних прав. Зокрема, перебування у розшуку не завадило ОСОБА_2 20 вересня 2017 року зареєструвати за собою право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де до дня смерті проживала ОСОБА_1 . Водночас, питання щодо фактичного прийняття чи неприйняття ним спадщини має вирішуватися судом за участі ОСОБА_2 у розгляді справи, оскільки безпосередньо стосується його прав та інтересів.

За таких умов, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви прокурора про визнання спадщини відумерлою законним та обґрунтованим.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга Харківської обласної прокуратури задоволенню не підлягає, підстави для перерозподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 19 березня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина