справа № 179/155/25
провадження № 2/179/226/25
У Х В А Л А

11 листопада 2025 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю

представника позивача Салтисюка Ю.В.

представників відповідача ОСОБА_1

Кравцова С.О.

розглянувши у відкритому засіданні заяву представника відповідача адвоката Кравцова С.О. про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

В проваджені суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

21 жовтня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про витребування доказів, а саме витребувати у позивача документи щодо поставки відповідної продукції насіння соняшника ПП «АГРО-ШИРАК», яке зареєстровано в сел. Юр`ївка Юр`ївського району Дніпропетровської області, а також позовної заяви до вказаного підприємства, яке не розрахувалося з позивачем.

У судовому засіданні представник позивача заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, просив суд відмовити в його задоволені у повному обсязі.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали клопотання, просили суд задовольнити клопотання про витребування доказів.

Заслухавши доводи сторони відповідача, думку представника позивача, дослідивши клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Положенням ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено, зокрема, вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1).

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з власної ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду.

Тому, уразі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Таким чином, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він відновленню.

У будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку, у тому числі суд має звернути увагу, наскільки швидко й сумлінно діяла сторона при вчиненні відповідної процесуальної дії та мотивувати підстави поновлення цього строку.

Представник відповідача в судовому засіданні обґрунтовуючи подане клопотання про витребування доказів зазначив, що клопотання у встановлений процесуальним законодавством строк не було подано, так як необхідність у витребуванні доказів виникла в процесі розгляду справи в суді.

Суд зауважує, що в клопотанні не наведено причин та обставин, які б були об`єктивно непереборними, та не залежали від волевиявлення сторони відповідача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного подання клопотання про витребування доказів, та які б були підтвердженні належними доказами.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 жовтня 2020р. в справі №9901/32/20 виснувала, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024р. в справі №560/14349/23 зазначено, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Враховуючи те, що представником відповідача пропущено строк для подання клопотання про витребування доказів та у клопотанні не наведено поважних причин та не вказано обґрунтованих обставин неможливості його подання у встановлений строк, що не залежали від волевиявлення відповідача та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для відповідача для подання клопотання, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Таким чином, клопотання представника відповідача про витребування доказів підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 84, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача адвоката Кравцова С.О. про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А.Ковальчук