УХВАЛА

22 жовтня 2025 року

м. Київ

Справа № 308/6420/22

Провадження № 14-95зц25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Мартєва С. Ю.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Дашутіна І. В., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Пількова К. М., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Шевцової Н. В.,

перевірила заяву (клопотання) ОСОБА_1 про скасування постанови Закарпатського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року та ухвали Верховного Суду від 14 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради про стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИЛА:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради (далі - КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської МР) про стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням від 22 грудня 2022 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області позов задовольнив частково. Стягнув з КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської МР на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 730 000,00 грн та 20 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. У решті позову відмовив. Стягнув з КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської МР на користь держави судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. Допустив негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Постановою від 07 листопада 2023 року Закарпатський апеляційний суд апеляційну скаргу КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської МР задовольнив, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2022 року скасував, ухвалив у справі нове рішення

Відмовив у позові ОСОБА_1 до КНП «Ужгородська міська поліклініка Ужгородської МР про стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 14 травня 2025 року Верховний Суд закрив касаційне провадження у справі № 308/6420/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року.

У серпні 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» направила до Великої Палати Верховного Суду заяву (клопотання) про скасування постанови Закарпатського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року та ухвали Верховного Суду від 14 травня 2025 року.

Заяву (клопотання) мотивувала тим, що Верховний Суд, розглядаючи її касаційну скаргу, керувався тільки нормами процесуального права, залишивши поза увагою правовідносини, які склались під час та після реорганізації та регулюються нормами матеріального права.

Велика Палата Верхового Суду вважає, що у прийнятті заяви (клопотання) необхідно відмовити з огляду на таке.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine), заяви № 29458/04 і № 29465/04, § 24).

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Конституції України).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Чинний процесуальний закон не передбачає інституту перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень після їх перегляду у касаційному порядку, як це було визначено у розділі V глави 3 ЦПК України у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.

Вичерпний перелік підстав для передання справи до Великої Палати Верховного Суду встановлює стаття 403 ЦПК України. Питання про таке передання згідно зі статтями 403 і 404 цього Кодексу вирішує тільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду.

За відсутності юридичної підстави для розгляду заяви (клопотання) ОСОБА_1 , у її прийнятті слід відмовити та повернути заявниці.

За усталеною практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

Між тим, «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

Згідно із практикою ЄСПЛ юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи.

Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (див. mutatis mutandis рішення від 09 листопада 2004 року у справі «Світлана Науменко проти України» (Svetlana Naumenko v. Ukraine), заява № 41984/98, § 53).

Звернення до Великої Палати Верховного Суду із проханням про перегляд судового рішення суду тієї ж інстанції фактично спрямоване на проведення нового розгляду справи за відсутності для цього визначеної процесуальним законом підстави.

Цей перегляд є неможливим, оскільки ставить під сумнів гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції принцип остаточності судового рішення (res judicata).

Керуючись статтями 388, 403, 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

У прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду заяви (клопотання) ОСОБА_1 про скасування постанови Закарпатського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року та ухвали Верховного Суду від 14 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради про стягнення невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди - відмовити та повернути її заявниці разом з доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С. Ю. Мартєв

Судді О. О. Банасько О. В. Кривенда

О. Л. Булейко К. М. Пільков

І. А. Воробйова С. О. Погрібний

О. А. Губська О. В. Ступак

І. В. Дашутін І. В. Ткач

А. А. Ємець О. С. Ткачук

Л. Ю. Кишакевич В. Ю. Уркевич

С. І. Кравченко Н. В. Шевцова