Справа № 456/3649/25
Провадження № 2/456/1700/2025
РІШЕННЯ

іменем України

30 жовтня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М. ,

з участю секретаря судового засіданні Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

встановив:

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи.

Позивачка звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі заяви до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Позов обґрунтовано тим, що від шлюбу, який було розірвано 16.07.2009 року сторони у справі мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивачка зазначає, що з 01.09.2023 року син навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Стрийський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування» за спеціальністю 081 «Право». Зазначає, що дане навчання триває та закінчується у 30.06.2027 року. Крім того, позивач стверджує, що несе суттєві витрати на лікування та обстеження сина, а тому потребує матеріальної допомоги. Відтак, позивачка просить позовні вимоги задовольнити, зокрема стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до закінчення останнім навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Відповідач, у запропонований строк, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому звертає увагу суду, що і раніше перераховував кошти позивачці на утримання сина на її банківські рахунки, поряд з тим, що на її користь з усіх його доходів стягувалися аліменти у примусовому порядку, а тому твердження позивачки про те, що він матеріально не допомагав, вважає таким, що не відповідає дійсності. Також відповідач зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, однак вважає, що датою початку стягнення аліментів на час навчання слід встановити дану ухвалення судового рішення, а не починаючи з дати подання позовної заяви позивачкою.

У свою чергу, позивачка подала до суду відповідь на відзив, у якій просить відмовити у задоволенні відзиву у частині, де датою початку стягнення аліментів відповідач просить встановити дату ухвалення рішення, а розпочати стягнення з дати звернення нею до суду з позовною заявою.

Заяви та клопотання учасників справи.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності. Додатково у поданій заяві зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та долучила до матеріалів справи докази несення нею суттєвих матеріальних витрат.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.07.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Яніва Н.М..

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності - відповідача ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 18.07.2025 року вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 22.09.2025 року, без оформлення окремого документа розгляд справи відкладено для повторного виклику відповідача у судове засідання.

Судове засідання, котре було призначено на 09.10.2025 року відкладено, оскільки у період з 09:25 год по 15:00 год 09.10.2025 не працювала підсистема відеоконференцзв`язку (ВКЗ), що унеможливлювало проведення судових засідань.

Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте такі з у судове засідання не з`явилися та не забезпечили явку уповноважених представників.

Втім, судом задоволено клопотання позивачки, про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розгляд справи по суті відбувся 30.10.2025 року.

Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

В силу статей 181-182, 199-200 чинного СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;а також інші обставини, які мають істотне значення.

Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18-ти років, але є меншим 23-ох років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Фактичні обставини справи із оцінкою відповідних доказів.

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 між сторонами у справі розірвано шлюб, про що зроблено актовий запис №85 від 16.07.2009 року.

Поміж тим, у даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_2 , повторно виданим 29.05.2019 року Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Відповідно до довідки №351 від 06.05.2025 року, виданої ВСП «Стрийський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування», син сторін - ОСОБА_3 навчається у ВСП «Стрийський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування», на другому курсі спеціальності «Право» денної форми навчання за контрактом та закінчує навчання 30.06.2027 року.

Згідно договору №П-1/20 від 31.07.2023 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання (без врахування інфляції) становить 48 000 гривень.

Судом також встановлено, що син сторін у справі проживає з позивачкою, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2023/010031623 від 07.12.2023 року та витягом з реєстру територіальної громади №2023/0.02.2023 року, та перебуває на її утриманні.

Крім того, позивакою долучено до матеріалів справи численні докази, які підтверджують несення нею витрат, пов`язаних з утриманням та доглядом за сином.Зокрема, до матеріалів справи долучено результати медичних обстежень та аналізів дитини, квитанції про оплату лікарських засобів, консультацій спеціалістів та діагностичних досліджень, що підтверджують регулярне звернення до медичних установ і необхідність постійного контролю за станом здоров`я дитини.

У свою чергу, доказів незадовільного стану здоров`я відповідача ОСОБА_2 чи відсутності достатнього й стабільного заробітку і, як наслідок, можливості надавати матеріальну допомогу своєму сину, який досяг повноліття, однак ще не досяг 23 років, та продовжує навчання, матеріали цієї справи не містять.

Крім того, судом встановлено, що під час перебування справи на розгляді у суді, позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, яке було на час звернення до суду « ОСОБА_6 », на прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Мотиви з яких виходив суд та висновки за результатом розгляду справи.

Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у випадку подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, законодавець чітко визначив момент, з якого виникає обов`язок сплачувати аліменти, - це дата звернення позивача до суду із відповідною позовною заявою або заявою про видачу судового наказу.

Такий підхід має на меті забезпечення належного захисту прав та інтересів дитини, оскільки аліменти є формою утримання, необхідною для її існування та розвитку, і не можуть ставитися у залежність від тривалості судового розгляду чи моменту ухвалення судового рішення.

Таким чином, прохання відповідача про визначення початку стягнення аліментів із дати ухвалення судового рішення суперечить приписам чинного законодавства, оскільки зменшує період, за який дитина має право на отримання утримання, і фактично позбавляє її матеріальної підтримки за час від моменту подання позову до дня винесення рішення судом.

Суд зазначає, що встановлення іншої дати початку стягнення аліментів, ніж визначено у статті 191 Сімейного кодексу України, виходило б за межі повноважень суду та порушувало б принцип пріоритету прав та інтересів дитини.

Виконуючи вищенаведені приписи, а також з урахуванням обставин справи та положень чинного законодавства, котрі регулюють правовідносини, пов`язані зі сплатою аліментів, враховуючи відсутність у матеріалах цієї справи належних й допустимих доказів на підтвердження низького матеріального становища відповідача ОСОБА_2 , або ж незадовільного стану його здоров`я чи непрацездатності, враховуючи також те, що син сторін у справі ОСОБА_3 , будучи повнолітнім, навчається та, відповідно, надалі потребує матеріальної допомоги, беручи до уваги проблеми із здоров`ям останнього, на вирішення яких позивачка несе суттєві матеріальні витрати, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 може та повинен надалі брати участь в утриманні свого сина на час його навчання до завершення такого навчання.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання, - задовольнити

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на їх повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, на час його навчання, у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб щомісяця, починаючи з дня подання до суду цієї позовної заяви, а саме з 08.07.2025 року, і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення сином 23-ох років.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

.

Суддя Назар ЯНІВ