Справа № 366/2070/25
Провадження № 2-с/366/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі № 366/2070/25,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі Заявник) звернувся в суд із заявою, у якій просить скасувати судовий наказ № 366/2070/25, виданий 14.10.2025 Іванківським районним судом про стягнення з нього заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 1121, 48 грн., інфляційних втрат у розмірі 34, 67 грн., 3 % річних у розмірі 7, 70 грн. та судового збору у розмірі 302, 80 грн.

Заява мотивована тим, що копію судового наказу Заявник отримав 21.10.2025. Зазначені у заяві про видачу судового наказу вимоги заявник вважає неправомірними, оскільки заборгованість у нього відсутня. В якості доказів відсутності заборгованості Заявник додав до заяви про скасування судового наказу квитанції про сплату послуг від 27.10.2025.

Розглянувши подану заяву, суддя приходить до висновку про відмову у її задоволенні з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу має містити зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2012, у заяві про скасування судового наказу має бути зазначено не лише про оспорення наказу, а й про обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, а також посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти заявлених вимог. Самі докази можуть бути подані суду при розгляді заяви про скасування судового наказу.

Таким чином, сама по собі заява про скасування судового наказу не є достатньою підставою для скасування судового наказу, а повинна містити обґрунтовані обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Разом з цим, такі обставини мають існувати до видачі судового наказу.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.10.2025 суддя Іванківського районного суду Корчков А.А. видав судовий наказ у справі № 366/2070/25 (провадження № 2-н/366/135/25), яким наказав:

стягнути із Заявника на користь ТОВ «Київоблгаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 1 121,48 грн., інфляційні втрати в розмірі 34,67 грн., 3% річних у сумі 7,70 грн.

стягнути із Заявника судовий збір у розмірі 302,80 грн (а.с. 25).

16.10.2025 копія судового наказу направлена засобами поштового зв`язку Заявнику (а.с. 26).

В матеріалах справи відсутні відомості про дату отримання Заявником копії судового наказу, однак останній у заяві про скасування судового наказу стверджує, що отримав його 21.10.2025.

Таким чином, судовий наказ за положеннями ст. 172 ЦПК України не набрав законної сили.

Відповідно до доданих Заявником до заяви про скасування судового наказу копій квитанцій АТ «Ощадбанк», 27.10.2025 Заявник сплатив двома платежами грошові кошти у розмірі 1121, 50 грн. та 42, 50 грн. за реквізитами, зазначеними у судовому наказі.

Таким чином, сплачена заявником сума покриває стягнуту судовим наказом заборгованість за спожитий природний газ (1121, 48 грн.), інфляційні втрати (34, 67 грн.) та 3 % річних (7, 70 грн.)

З огляду на викладене, зазначені Заявником обставини відсутності у нього заборгованості настали фактично після того, як судовий наказ вже було видано і отримано Заявником, що суд розцінює як сплату заборгованості та виконання судового наказу.

При цьому суддя зауважує, що Заявник не надав доказів сплати стягнутої судовим наказом суми судового збору (302, 80 грн.)

Судовий наказ є одним з видів судового рішення (п. 4 ч. 1 ст. 258 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений у частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу до його електронного кабінету, а в разі його відсутності - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом.

Таким чином, добровільна сплата суми заборгованості за виданим судовим наказом є не підставою для скасування судового наказу, а обставиною, за якою судовий наказ не буде направлено стягувачем для примусового виконання в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, у скасуванні судового наказу слід відмовити.

Разом з цим Заявнику слід наголосити, що ним фактично сплачено заборгованість за вимогами судового наказу, тому судовий наказ в цій частині не може бути скерований до примусового виконання стягувачем.

Однак, заявнику за виданим судовим наказом слід сплатити присуджену суму судового збору (302, 80 грн.) за реквізитами, зазначеними у судовому наказі, а у разі несплати такої суми у встановлений законом строк, судовий наказ буде направлений для примусового виконання.

Ухвала суду про відмову у скасуванні судового наказу оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, про що зазначено у постанові КЦС ВС від 02.05.2024 у справі № 447/4197/23.

Керуючись ст. ст.170, 259, 260, 261, 263, 268 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволені заяви, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Слободян