Справа № 2102/3548/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відновлення втраченого провадження

15.10.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Майдан С.І.,

при секретарі Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Херсоні ініцюйоване судом питання про відновлення втраченого судового провадження, у цивільній справі №2102/3548/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна,

встановив:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.08.2025 року ініційовано питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі Білозерського районного суду Херсонської області, №2102/3548/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна.

Ухвалою від 11.08.2025 року відкрито провадження з розгляду справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2102/3548/2012.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановлений законом порядку.

13.10.2025 року представником заявника Лодига М.Т. до суду, через систему «Електронний суд», були подані додаткові пояснення, до яких були долучені копій документів які збереглися у заявника, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Також, представником заявника Лодига М.Т. до суду подана заява 13.10.2025 року, через систему «Електронний суд», про розгляд справи без її участі та участі заявника ОСОБА_1 .

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися. Заяв та клопотань до суду не надходило.

За таких обставин суд вважає можливим провести розгляд заяви по суті у відсутність учасників по справі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно зі ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Статтею 490 ЦПК України визначено, що заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За змістомч.1ст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1)частину справи, яка зберігалася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2)документи, надіслані (видані)судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3)матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4)будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5)відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6)дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд при вирішенні питання про відновлення судового провадження враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Відповідно доч.ч.1,2ст.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Під час судового розгляду судом встановлено, що згідно даних, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, цивільна справа №2102/3548/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна, дійсно перебувала у провадженні Білозерського районного суду Херсонської області.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 24.01.2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна, задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 06.03.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 24 січня 2013 року в частині визнання в порядку поділу спільної сумісної власності за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:006, розташованої за адресою АДРЕСА_1 скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначеної позовної вимоги ОСОБА_1 відмовлено. Це ж рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 857,30 грн. та витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2 881,10 грн. змінити, зменшити вказані суми до 583,87 грн. та 360,14 грн. відповідно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.07.20213 року Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 березня 2013 року скасовано, рішення Білозерського районного суду від 24 січня 2013 року залишено в силі.

Факт ухвалення зазначених вище судових рішень, їх зміст, дата набрання рішенням суду законної сили, також підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень та наявною інформацією на веб-порталі Судова влада України.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти

України Указом Президента України № 64/2022 (зі змінами) введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх

справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих

територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (зі змінами), визначено Перелік

територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій

або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до якого

територія розташування Білозерського районного суду Херсонської області входить до цього Переліку.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 30.05.2023 № 566/0/15-23 змінила територіальну підсудність судових справ Білозерського районного суду Херсонської області на Херсонський міський суд Херсонської області.

З урахуванням того, що судові справи Білозерського районного суду Херсонської області не передавалися до Херсонського міського суду Херсонської області, є підстави вважати, що судове провадження у цій справі є втраченим.

Відтак, суд вважає необхідним відновити втрачене провадження у справі № 2102/3548/2012 в частини ухвалених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 р. №3262-IV для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі ЄДРСР) автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затверджений Рішенням Вищої ради правосуддя від 19.04.2018 №1200/0/15-18 (далі Порядок).

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 розділу І Порядку електронний примірник судового рішення створений в АСДС електронний документ, підписаний кваліфікованим електронним підписом судді, що ухвалив таке судове рішення, в разі колегіального розгляду кваліфікованими електронними підписами всіх суддів, що входять до складу колегії, або іншої особи, визначеної згідно з пунктом 2розділу III цього Порядку. Такий документ має бути ідентичним за документарною інформацією та реквізитами оригіналу судового рішення в паперовій формі.

На підставі зібраних та перевірених матеріалів, що зберігаються в автоматизованій системі документообігу суду (засвідчених з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису), а також копій процесуальних рішень, що зберігаються в ЄДРСР, суд вважає за необхідне використати ту частину провадження, що зберіглася та відновити матеріали провадження у цивільній справі № 2102/3548/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна, в частині ухвалених процесуальних рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 488, 489, 493, 494 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 2102/3548/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна, в частині зібраних судом документів у частині винесених процесуальних рішень, а саме:

-повного тексту ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 10.08.2012 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна , відповідно до тексту якої:

« Справа № 2102/3548/2012

Провадження № 2/2102/1052/2012

У Х В А Л А

10.08.2012 року смт.Білозерка

Суддя Білозерського районного суду Херсонської області Сімчук С.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Справа підсудна Білозерському районному суду.

Позовна заява подана з додержанням вимог ст. ст. 119-120 ЦПК України стосовно форми, змісту, а також надання до позовної заяви документів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 122 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та призначити попередній розгляд справи на 17.08.2012 року на 11-00 год.

Направити відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропонувати відповідачеві до 17.08.2012 року подати до суду письмове заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена лише щодо недотримання правил підсудності у встановлений законом строк і порядок, в іншій його частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: »

-повного тексту ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 17.08.2012 року про забезпечення позову за заявою ОСОБА_3 , відповідно до тексту якої:

«Справа № 2102/3548/2012

Провадження № 2/2102/1052/2012

У Х В А Л А

17.08.2012 року смт.Білозерка

про забезпечення позову

17 серпня 2012 року Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Сімчук С.Б.,

при секретарі: Циммерман І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Білозерка заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Білозерського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна.

Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Просить задовольнити заяву.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного:

відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зазначені у заяві обставини дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому суд вважає за необхідне накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 .

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок належний ОСОБА_2 , який розташований в АДРЕСА_1 .

Копію даної ухвали надіслати заявнику, державному нотаріусу Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області, ХД БТІ.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: »

- повного тексту ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 17.08.2012 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна , відповідно до тексту якої:

«Справа № 2102/3548/2012

Провадження № 2/648/11/13

У Х В А Л А

Іменем України

17.08.2012 року Білозерський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сімчук С.Б.

при секретарі Циммерман І.Г.

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна, -

ВСТАНОВИВ:

Справа підготовлена для розгляду в судовому засіданні.

У ході підготовки справи до судового розгляду проведені наступні дії:

1) уточнені заперечення проти позову відповідача;

2)вирішено питання про склад осіб, які беруть участь у справі;

3) визначено факти які необхідно встановити для вирішення спору;

На підставі викладеного, керуючись ст. 121КАС України,

Ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 31 серпня 2012 року о 10-30 годині у приміщенні Білозерського районного суду.

Про час і місце судового засідання повідомити осіб які беруть участь у справі.

Суддя:»

-повного тексту ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 11.12.2012 року про відновлення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна, відповідно до тексту якої:

«Справа № 2102/3548/2012

Провадження № 2/2102/1052/2012

У Х В А Л А

Іменем України

11.12.2012 року

Білозерський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Сімчук С.Б.,

при секретарі: Циммерман І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою. 31.08.2012 року позивач заявила клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 31.08.2012 року провадження по справі зупинено до надходження до суду висновку експерта.

07.12.2012 року до суду надійшов висновок судової будівельно-техніної експертизи.

Відповідно до ст. 204 ЦПК України провадження у справі відновлюється ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі, або з ініціативи суду після усунення обставин, що викликали його зупинення.

Оскільки обставини, що викликали зупинення провадження у даній цивільній справі відпали, суд вважає за необхідне провадження по справі відновити.

Керуючись ст. ст. 156, 204, 232-234 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відновити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

Викликати сторони на 20 грудня 2012 року на 09-00год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:»

- повного тексту вступної та резолютивної частини рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 24.01.2013 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна , відповідно до тексту якої:

«Справа № 2102/3548/2012

Провадження № 2/648/11/13

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2013

Білозерський районний

суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сімчук С,Б..

при секретарі Циммерман І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Білозерка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільної сумісної власності та усунення перешкод у користуванні житловим будинком, -

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязанного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 209 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати в порядку поділу спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожним право власності:

- на 1/2 частину домобудівлі АДРЕСА_1 ;

- на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:0006 розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним їй майном шляхом вселення в домобудівлю АДРЕСА_1 та забезпечення безперешкодного доступу до земельної ділянки площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:0006 розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі: судовий збір в сумі 857,30 грн. та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2881,10грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя С.Б. Сімчук»

-повного тексту рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 24.01.2013 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна, відповідно до тексту якого:

« Справа № 2102/3548/2012

Провадження № 2/648/11/13

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2013 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сімчук С.Б.,

при секретарі Циммерман І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Білозерка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільної сумісної власності та усунення перешкод у користуванні житловим будинком, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з вказаною позовною заявою до суду посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 ними було придбано домобудівлю по АДРЕСА_1 , власником якого, в правовстановлюючих документах, зазначений відповідач. З середини 2012 року, відповідач перестав пускати її на подвір`я домобудівлі. Від сина, який разом з дружиною проживав в будинку, їй стало відомо про намір колишнього чоловіка продати будинок. Просила суд, виділити їй у власність 1/2 частину домобудівлі по АДРЕСА_1 та визначити порядок користування земельною ділянкою на якій розташована домобудівля.

В судовому засіданні, після проведення судової будівельно-технічної експертизи, згідно якої, відповідно до будівельних норм і правил, неможливо поділити спірну домобудівлю та стало відомо, що ОСОБА_2 оформив право власності на земельну ділянку площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:0006, яка знаходилась в користуванні для обслуговування вказаної домобудівлі, позивач уточнила свої позовні вимоги. Просила суд, визнати за нею та відповідачем в порядку поділу спільної сумісної власності по ? частині: домобудівлі АДРЕСА_1 і земельної ділянки площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:0006 розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Також, просила суд, усунути перешкоди у користуванні належним їй майном шляхом вселення в домобудівлю АДРЕСА_1 та забезпечення безперешкодного доступу до земельної ділянки площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:0006 розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково в частині визнання права власності на ? частину домобудівлі без урахування самовільного будівництва. Оспорювана земельна ділянка, відповідно до ч.4, 5 ст.57 Сімейного кодексу України, є особистою власністю відповідача і не підлягає поділу між подружжям. Перешкод в користуванні домобудівлею відповідач не чинить, а тому вимоги, щодо усунення перешкод позивачу в користуванні своєю часткою власності безпідставні. Крім цього, позивач вважає пропущеним строк позовної давності про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності відповідно до ч.2ст.72 СК України і просив застосувати цю норму закону.

Суд заслухавши позивача, відповідача, їх представників, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

24 жовтня 1981 року, між сторонами по справі укладено шлюб, зареєстрований міським відділом РАГСу м.Херсона. актовий запис №1231 від 2410.1981 року.

На підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 26.02.2007 року, шлюб між сторонами розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу від15.03.2007 року).

На підставі договору купівлі-продажу від 30.06.1984 року за ОСОБА_2 зареєстрований на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯК №317797 виданого ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Чорнобаївської сільської ради від 11 травня 2012 року №247, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:0006 розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з висновком експерта №035/2012 від 26.11.2012 року про реальний розподіл спільного майна сторін по справі. . не можливо провести розподіл згідно часток співвласників з дотриманням вимог ДБН будинку АДРЕСА_1 .

Під час розгляду справи, сторони не дійшли згоди на отримання одним із колишніх подружжя грошової компенсації за частину неподільної речі відповідно до ч.4,5 ст.71 Сімейного кодексу (СК) України.

Відповідно до ст.ст.60,70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності і частки їх майна є рівними.

Дослідив та оцінив зібрані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як будинок придбаний під час перебування сторін по справі у шлюбі і згідно висновку експерта є неподільною річчю, а тому за сторонами визнається право власності в ідеальних частках. Суд відкидає посилання відповідача, щодо визнання земельної ділянки особистою власністю подружжя, так як ця земельна ділянка спочатку виділялась в користування для обслуговування будинку, що відповідно до закону був об`єктом спільної сумісної власності, а тому згідно ст. 377 Цивільного кодексу (ЦК) України та ст.120 Земельного кодексу (ЗК)України земельна ділянка підлягає розподілу між співвласниками домобудівлі відповідно до їх часток. Суд, також не приймає твердження відповідача про відсутність з його боку перешкод у користуванні позивачем частиною власного майна, так як це спростовується показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та показами самого відповідача, який пояснив, що змінив всі замки в будинку та на вхідних воротах, а дозволив тільки в його присутності забрати речі з будинку.

Суд вважає, що в силу ст.261 ЦК України та ст.72 СК України, позивачем не було пропущено строк позовної давності при зверненні до суду, так як він дізнався про порушення свого права власності в спільній сумісній власності в середині 2012 року, що підтверджується листом відповідача від 18.07.2012 року, в якому він повідомив що є одноособовим власником будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11,88, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, ст.261, 317,319,321, 368,372,391 ЦК України, ст.ст.60,70,71.72 СК України, ст.120 ЗК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати в порядку поділу спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожним право власності:

- на 1/2 частину домобудівлі АДРЕСА_1 ;

- на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:0006 розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним їй майном шляхом вселення в домобудівлю АДРЕСА_1 та забезпечення безперешкодного доступу до земельної ділянки площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:0006 розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі: судовий збір в сумі 857,30 грн. та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2881,10грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя С.Б. Сімчук»

-повного тексту ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 06.03.2013 року, відповідно до тексту якої:

«АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа №22-ц/791/910/2013 Головуючий в І інстанції Сімчук С.Б.

Категорія 46 Доповідач: Капітан І.А.

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року березня місяця 06 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан І.А.

Суддів:Вадзінського П.О.

Колісниченка А.Г.

При секретарі: З участю адвоката:Герасименко І.В. Мальцева Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 24 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільної сумісної власності та усунення перешкод у користуванні житловим будинком,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Посилаючись на те, що з 1981 по 2007 роки перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у 1984 році разом придбали будинок АДРЕСА_1 (далі будинок), який оформлено на відповідача, а у 2012 році відповідачем приватизована земельна ділянка за вказаною адресою розміром 0,0920 га, і в користуванні цим майном відповідач чинить їй перешкоди, ОСОБА_1 , з урахуванням змінених та уточнених позовних вимог, просила суд визнати будинок та земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя, визнати за кожним з подружжя право власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки, усунути їй перешкоди у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою шляхом вселення її до будинку та забезпечення безперешкодного доступу до земельної ділянки площею 0,0920 га, на якій розташований житловий будинок.

Рішенням Білозерського районного суду від 24 січня 2013 року позов задоволено. Постановлено: визнати в порядку поділу спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожним право власності:

- на 1/2 частину домобудівлі АДРЕСА_1 ;

- на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0920 га кадастровий номер :01:116:0006, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним їй майном шляхом вселення в домобудівлю АДРЕСА_1 та забезпечення безперешкодного доступу до земельної ділянки площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:0006, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 857,30 грн. та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2 881,10 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог відносно виділення їй у власність 1/2 частини земельної ділянки та стягнення з нього судових витрат.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

В письмових запереченнях ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовну вимогу ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0920 га за адресою АДРЕСА_1 (далі земельна ділянка), суд першої інстанції виходив з того, що ця земельна ділянка спочатку виділялась в користування для обслуговування будинку, що відповідно до закону був об`єктом спільної сумісної власності.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення в частині, що оскаржується, і ухвалення нового рішення.

Судом встановлено, що з 24 жовтня 1981 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с. 10/. Згідно рішення суду від 26 лютого 2007 року шлюб між сторонами було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис №44 від 15 березня 2007 року /а.с. 12,13/.Згідно договору купівлі-продажу від 30 червня 1984 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 /а.с. 70-73/. 13 серпня 1984 року ОСОБА_2 відведено земельну ділянку площею 0,09 га по АДРЕСА_1 на підставі рішення колгоспу ім. Кірова №10 від 6.06.84р. /а.с. 59/. Згідно Державного акту серії ЯК №3127797, зареєстрованого 27 липня 2012 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0920 га по АДРЕСА_1 /а.с. 36/.

У силу статті 16 Закону України «Про власність» та ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КПРС України), які були чинними на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, за умовами статті 24 КпШС України є власністю кожного з них (роздільним майном).

Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними. Аналогічне положення закону закріплене й у статті 70 СК України.

За змістом ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України можуть набувати право власності на земельну ділянку шляхом приватизації за умови наявності підстав набуття права на землю, передбачених статтею 116 ЗК України.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст.ст. 120 ЗК України, 377 ЦК України.

Враховуючи, що земельна ділянка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акту від 27 липня 2012 року, виданого в період, коли сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, набута ним в порядку реалізації свого права на приватизацію землі, на придбання цієї земельної ділянки спільні кошти подружжя не витрачались, а реальний поділ будинку між подружжям з виділенням кожному з них конкретної частини будинку не відбувся і є неможливим, колегія суддів приходить до висновку, що земельна ділянка не є предметом спільної власності подружжя, а є особистою власністю відповідача, у зв`язку з чим, вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину цієї земельної ділянки задоволенню не підлягають.

Також колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи, що за проведення експертизи позивачкою було сплачено 2 881 грн. 10 коп. /а.с. 65-66/, з чотирьох питань, які були поставлені на вирішення експертом, надано відповідь на одне стосовно ринкової вартості домобудівлі, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір зазначених витрат до 360 грн. 14 коп., а також судового збору до 583 грн. 87 коп.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 24 січня 2013 року в частині визнання в порядку поділу спільної сумісної власності за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:006, розташованої за адресою АДРЕСА_1 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зазначеної позовної вимоги ОСОБА_1 відмовити.

Це ж рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 857,30 грн. та витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2 881,10 грн. змінити, зменшити вказані суми до 583,87 грн. та 360,14 грн. відповідно.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:»

-повного тексту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.07.2013 року, відповідно до тексту якої:

«У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2013 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності та усунення перешкод у користуванні житловим будинком за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 березня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 1981 по 2007 роки перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У 1984 році разом придбали будинок АДРЕСА_1 , який оформлено на відповідача, а у 2012 році відповідачем приватизована земельна ділянка за вказаною адресою розміром 0,0920 га. У користуванні цим майном відповідач чинить їй перешкоди. З урахуванням змінених та уточнених позовних вимог, просила суд визнати будинок спільною сумісною власністю подружжя, визнати за кожним з подружжя право власності на 1/2 частину будинку та на 1/2 частину земельної ділянки у звязку з переходом на неї права власності на частину будинку, усунути їй перешкоди у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою шляхом вселення її до будинку та забезпечення безперешкодного доступу до земельної ділянки площею 0,0920 га, на якій розташований житловий будинок.

Рішенням Білозерського районного суду від 24 січня 2013 року позов задоволено. Визнано у порядку поділу спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/2 частині домоволодіння АДРЕСА_1 ; по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0920 га кадастровий номер :01:116:0006, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним їй майном шляхом вселення у домоволодіння АДРЕСА_1 та забезпечення безперешкодного доступу до земельної ділянки площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:0006, розташованої за тією ж адресою. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 857 грн. 30 коп. та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 2 881 грн. 10 коп.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 06 березня 2013 року рішення суду першої інстанції у частині визнання у порядку поділу спільної сумісної власності за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0920 га, кадастровий номер :01:116:006, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у позові. Це ж рішення у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у сумі 857 грн. 30 коп. та витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 2 881 грн. 10 коп. змінено, зменшено вказані суми до 583 грн. 87 коп. та 360 грн. 14 коп. відповідно.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, посилаючись на ст. ст. 60, 70 СК України, ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, виходив із того, що оскільки домоволодіння АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної сумісної власності і їх частки є рівними, земельна ділянка підлягає розподілу між співвласниками домоволодіння відповідно до їх часток.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог про поділ земельної ділянки та ухвалюючи у цій частині нове рішення про відмову у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що земельна ділянка не є предметом спільної власності подружжя, а є особистою власністю відповідача.

З цими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна, оскільки такі суперечать вимогам закону та не ґрунтується на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що з 24 жовтня 1981 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 10).

Згідно рішення Білозерського районного суду Херсонської області суду від 26 лютого 2007 року шлюб між сторонами було розірвано, про що у Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 44 від 15 березня 2007 року (а. с. 12, 13).

Згідно договору купівлі-продажу від 30 червня 1984 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с. 70-73).

13 серпня 1984 року ОСОБА_2 відведено земельну ділянку площею 0,09 га по АДРЕСА_1 на підставі рішення колгоспу ім. Кірова № 10 від 6 червня 1984 року (а. с. 59).

Згідно Державного акту серії ЯК №3127797, зареєстрованого 27 липня 2012 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0920 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням та будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 36).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною

ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст.ст. 120 ЗК України, 377 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на вищевказану постанову, надав не вірне тлумачення зазначеним нормам та помилково дійшов до висновку, що земельна ділянка належить відповідачу на праві приватної власності на підставі Державного акту від 27 липня 2012 року, виданого у період, коли сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, набута ним у порядку реалізації свого права на приватизацію землі, на придбання цієї земельної ділянки спільні кошти подружжя не витрачались, а реальний поділ будинку між подружжям з виділенням кожному з них конкретної частини будинку не відбувся і є неможливим, тому земельна ділянка не є предметом спільної власності подружжя, а є особистою власністю відповідача.

Проте суд першої інстанції не виходив із тієї обставини, що спірна земельна ділянка є предметом спільно власності подружжя, а вважав, що позивачка має право на Ѕ частину земельної ділянки з тієї підстави, що при визнанні за позивачкою права власності на Ѕ частину житлового будинку до неї відповідно до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України переходить право на частину земельної ділянки, на якій розташований даний будинок, у розмірі частки права власності у спільному будинку.

При цьому апеляційний суд не звернув увагу, що саме на ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України як на підставу позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку посилалася позивачка у заяві про доповнення підстав позовних вимог (а. с. 76-79).

Таким чином апеляційним судом скасоване законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням у силі помилково скасованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 березня 2013 року скасувати, рішення Білозерського районного суду від 24 січня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко»

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вр учена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

СуддяС. І. Майдан