Провадження № 2-з/686/185/25
УХВАЛА

про забезпечення позову

30 жовтня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі судді Колієва С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про відібрання дитини, -

встановив:

29 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в якому просила відібрати від ОСОБА_2 та передати їй дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з позовом позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в які остання просила суд:

-зобов`язати ОСОБА_2 надавати їй можливість побачення з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у першу, третю, п`яту суботу кожного місяця з 12.00 до 17.00 години, у другу, четверту неділю кожного місяця з 12.00 до 17.00 години до набрання законної сили судового рішення у цій справі в загальнодоступних місцях без присутності батька та будь-яких інших членів його родини;

-зобов`язати ОСОБА_2 надавати їй можливість в будні дні з понеділка по п`ятницю з 19.00 до 20.00 години за допомогою телефонного зв`язку за номером телефону НОМЕР_1 та інших засобів зв`язку (інтернет зв`язок за допомогою месенджерів Vider, WatsApp, Telegram) спілкуватися з ОСОБА_3 до набрання законної сили судового рішення без присутності батька та будь-яких інших членів його родини;

-зобов`язати ОСОБА_2 утриматись від вчинення перешкод у будь-який спосіб (шляхом ізоляції дитини, зміни номеру телефону, відібрання у нього телефону, заборони спілкування, відключення телефону) у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 мотивувала свою заяву тим, що ОСОБА_2 всупереч ухвалі суду, якою була затверджена мирова угода між ними та визначене місце проживання їх спільного сина ОСОБА_2 разом з нею, після літніх канікул під час яких син перебував разом з ним, не повернув дитину за місцем її постійного проживання, не надає їй інформації про місце перебування сина та не надає їй можливості спілкуватися з дитиною. Такими діями відповідач фактично змінив визначене місце проживання неповнолітнього ОСОБА_2 , вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання заявниці спілкуватися з дитиною, не дозволяє їй бачитися та спілкуватися з сином, тобто відчужує матір від дитини, внаслідок чого втрачаються психологічні та емоційні зв`язки між ними.

За таких обставин, а також враховуючи можливий тривалий розгляд цієї справи, мають місце підстави для встановлення судом обов`язку батька дитини забезпечити регулярний і систематичний контакт (спілкування та побачення) дитини з матір`ю доступними засобами комунікації (телефон, інтернет тощо), а також визначення судом регулярних і тимчасових особистих побачень заявниці з сином.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Так, із матеріалів справи (поданого позивачем позову) встановлено, що між сторонами по суті виник спір щодо місця проживання їх спільної дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За змістом ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини 7, 8).

В силу ст. 11 Закону №2402-ІІІ сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону №2402-ІІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Із положень ст. 153 СК України слідує, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

В силуст.155СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як передбачено ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із положень ст. 153 ЦПК України слідує, що за загальним правилом заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Наведеними нормами матеріального права закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань щодо виховання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі «М.С. v. Ukraine» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) ЄСПЛ консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

При цьому ЄСПЛ зазначав, що наразі існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримкуідеї проте,що вусіх рішеннях,що стосуютьсядітей,забезпечення їхнайкращих інтересівповинно матипершочергове значення (Neulingerand Shuruk v. Switzerland, заява № 41615/07, п. 135, ECHR 2010).

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, заява №31111/04, п. 54, ECHR, 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, заява №10383/09, п. 100, ECHR, 16 липня 2015 року).

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на спілкування з ними та підтримання з батьками регулярних особистих стосунків. У свою чергу, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню та розвитку дитини. Право одного з батьків на спілкування з дитиною може бути обмежене тільки інтересами дитини та/або правами іншого з батьків.

За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може вжити заходи забезпечення позову й у справах про визначення місця проживання малолітньої дитини, зокрема шляхом встановлення побачення та спілкування дитини з одним із батьків, який проживає окремо від неї.

З метою запобігання втраті емоційного контакту батька (матері) з малолітньою дитиною, погіршення психоемоційного зв`язку між ними на період розгляду справи в суді, який може бути тривалим, таке забезпечення позову відповідає як найкращим інтересам дитини, так і нормам процесуального права. При цьому відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком (матір`ю) повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічі з батьками.

Схожі за змістом правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постановах від 4 квітня 2018 року (справа №344/16653/16-ц) і від 31 серпня 2022 року (справа №545/3933/21).

Предметом спору у справі за позовом ОСОБА_1 є відібрання у відповідача та повергнення позивачу їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Долучені до позовної заяви матеріали вказують на те, що на час подання позову до суду дитина проживає з батьком ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення зустрічного позову, ОСОБА_1 вказала на те, що в супереч затвердженій судом мировій угоді, якою місце проживання їх спільного сина ОСОБА_3 , було визначено разом з нею, відповідач після того, як їх син на літніх канікулах перебував разом з ним, не повернув сина за його постійним місцем проживанням та створює перешкоди у спілкування з дитиною.

За таких обставин, зважаючи на час коли вона та син вже фактично були позбавлені можливості спілкуватися та бачитися один з одним (з червеня поточного року), а також зважаючи на можливий тривалий розгляд у цій справі, суд вважає, що забезпечення ОСОБА_1 побачень та спілкування з неповнолітнім сином безперечно будуть сприяти збереженню емоційних стосунків між ними і ця обставина відповідатиме як найкращим інтересам дитини, так і законним інтересам матері, що у свою чергу сприятиме ефективному захисту як прав самої дитини, так і позивача.

З огляду на розумність, обґрунтованість і адекватність вимог позивачки щодо забезпечення позову, необхідність застосування саме таких заходів забезпечення позову та дотримання балансу інтересів сторін і дитини суд вважає на необхідне забезпечити позов ОСОБА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити побачення та спілкування матері з дитиною.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 152, 153, 353 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

У порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (до набрання законної сили судовим рішенням у справі):

-зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість побачення з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у першу, третю, п`яту суботу кожного місяця з 12.00 до 17.00 години, у другу, четверту неділю кожного місяця з 12.00 до 17.00 години до набрання законної сили судового рішення у цій справі в загальнодоступних місцях без присутності батька та будь-яких інших членів його родини;

-зобов`язати ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість в будні дні з понеділка по п`ятницю з 19.00 до 20.00 години за допомогою телефонного зв`язку за номером телефону НОМЕР_1 та інших засобів зв`язку (інтернет зв`язок за допомогою месенджерів Vider, WatsApp, Telegram) спілкуватися з ОСОБА_3 до набрання законної сили судового рішення без присутності батька та будь-яких інших членів його родини;

-зобов`язати ОСОБА_2 утриматись від вчинення перешкод у будь-який спосіб (шляхом ізоляції дитини, зміни номеру телефону, відібрання у нього телефону, заборони спілкування, відключення телефону) у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя С.А. Колієв