Справа № 2-2401/10
Провадження № 6/456/69/2025
УХВАЛА

іменем України

30 жовтня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Дверій Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Заявник просить замінити стягувача його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах № 2-2401/2010.

В обґрунтування заяви покликався на те, що 03.09.2010 Стрийський міськрайонний суд Львівської області ухвалив рішення у справі № 2-2401/2010 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитним договором №06/72/07-А від 01.06.2007.

17.05.2019 було укладено Договір № 1405/К купівлі-продажу майнових прав між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором № 06/72/07-А від 01.06.2007.

25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства. Докази, що підтверджують зміну назви Товариства на ТОВ «ВІН ФІНАНС» додаються, в тому числі виписка з ЄДР № 22 від 26.07.2024. Тому станом на дату звернення із даною заявою право вимоги належить саме ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відтак просить замінити сторону у виконавчих листах № 2-2401/2010 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 06/72/07-А від 01.06.2007.

Оскільки розгляд заяви здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.09.2010 у справі № 2-2401/2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» 93102,25 грн заборгованості за кредитним договором № 06/72/07-А від 01.06.2007 /а.с. 4-5/.

Також встановлено, що 17.05.2019 було укладено Договір № 1405/К купівлі-продажу майнових прав між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» /а.с. 9-10/.

Разом з тим, засвідчений продавцем ПАТ «Дельта Банк» документ, що підтверджує купівлю-продаж майнових прав, в тому числі й за кредитним договором № 06/72/07-А від 01.06.2007, відсутній.

25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства.

Відтак документи, що підтверджують перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, суму боргу на дату купівлі-продажу майнових прав, які належали ПАТ «Дельта Банк», в матеріалах справи відсутні. Тобто, матеріали справи не містять документального підтвердження переходу права вимоги від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він фінанс»).

Платіжний документ, що підтверджує здійснення плати ПАТ «Дельта Банк» на користь ПАТ «Кредитпромбанк» за будь-яким договором відступлення права вимоги в матеріалах справи відсутній.

Крім цього, платіжний документ, що підтверджує здійснення плати ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він фінанс») на користь ПАТ «Дельта Банк» за договором №1405/К купівлі-продажу майнових прав від 17.05.2019 в матеріалах справи відсутній.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме: право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів та осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах , у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) визначено перелік виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню. Їх можна поділити на три групи: а) «судові» - видані судами України, в тому числі на виконання судових рішень; - виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; - судові накази; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; б) «несудові» - видані іншими органами та посадовими особами як результат реалізації їх компетенції: - виконавчі написи нотаріусів; - посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; - постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; - постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; - рішення інших державних органів та рішення Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; - рішення ЄСПЛ з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішення інших міжнародних юрисдикцій органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; - рішення (постанови) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року в справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року в справі №201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року в справі №190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 21 березня 2018 року в справі № 6-1355/10 та від 19 лютого 2020 року в справі № 2-3897/10.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу, що заявником не доведено та не підтверджено жодними доказами: 1) фактів, що підтверджують перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, суму боргу на дату відступлення прав вимоги, які належали ПАТ «Дельта Банк», тобто, матеріали справи не містять документального підтвердження переходу права вимоги від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він фінанс»); 2) факт здійснення плати ПАТ «Дельта Банк» на користь ПАТ «Кредитпромбанк» за будь-яким договором відступлення права вимоги та здійснення плати ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він фінанс») на користь ПАТ «Дельта Банк» за договором № 1405/К купівлі-продажу майнових прав від 17.05.2019.

Окрім того, заявник просить замінити стягувача його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах № 2-2401/2010, хоча 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» ().

У зв`язку з вищенаведеним суд дійшов переконливого висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 55, 442ЦПК України, ст. 512, 514 ЦК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 30 жовтня 2025 року.

Суддя Л.В.Гула