Справа № 466/6774/25
Провадження № 2-с/466/153/25
У Х В А Л А

про скасування судового наказу

«31» жовтня 2025 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Глинська Д.Б. розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі №466/6774/25,

В С Т А Н О В И В :

30 жовтня 2025 року на адресу суду поступила заява ОСОБА_1 , в якій вона просить:

- поновити їй строк для подання заяви про скасування судового наказу та скасувати судовий наказ від 21 липня 2025 року у справі №466/6774/25;

- стягнути з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на її користь судовий збір у розмірі 151,40 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що заявлені вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» є необґрунтованими. Вона, ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 у травні 2025 року. З 2021 року по жовтень 2025 року вона із сім`єю проживала за адресою: Рівненська область, Дубенський район, с. Старики. Відтак, споживання послуг почала здійснювати тільки з 01 жовтня 2025 року. Відтак, вважає, що між сторонами наявний спір про право, а тому просить скасувати судовий наказ від 21 липня 2025 року у справі №466/6774/25.

Крім того, просила визнати поважною причину пропуску, поновити строк на подачу заяви про скасування судового наказу, оскільки такий не отримувала. Про винесення судового наказу дізналася після арешту коштів, який був накладений постановою приватного виконавця Сокіл В.І.

Дослідивши заяву про скасування судового наказу, матеріали додані до неї, приходжу до висновку про часткове задоволення заяви про скасування судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього кодексу.

Судом встановлено, що 21 липня 2025 року Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 8 866,28 грн, пеню у розмірі 81,89 грн., інфляційні нарахування у розмірі 290,18грн. та 3 % річних у розмірі 65,29 грн., за період з 01.08.2024 року по 31.05.2025 року; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 14 957,65 грн., інфляційні нарахування у розмірі 3,32 грн., пеню у розмірі 183,03 грн. та 3 % річних у розмірі 0,65 грн., за період з 01.08.2024 року по 31.05.2025 року, а також 302,80 грн. судового збору.

Як вбачається із інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка сформована 20 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 з 02 травня 2025 року.

01 вересня 2025 року на адресу суду повернувся конверт із відміткою «закінчення терміну зберігання», в якому боржнику було скеровано заяву про видачу судового наказу із додатками та копію судового наказу від 21 липня 2025 року.

Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч.1 ст. 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Перевіривши, викладені у поданій заяві доводи щодо пропущення боржником строку для подачі заяви про скасування судового наказу, прихожу до висновку про їх ґрунтовність та підставність, а тому пропущений заявником строк підлягає поновленню.

Встановлено, що подана заявником заява про скасування судового наказу відповідає вимогам ст.170 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Враховуючи вищевикладені обставини та вимоги процесуального законодавства, вважаю за необхідне скасувати судовий наказ по справі №466/6774/25 від 21 липня 2025 року.

Щодо вимоги заявника ОСОБА_1 про стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на її користь судового збору у розмірі 151,40 грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 11 000 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., то суд зазначає наступне.

З аналізу норм ст. 171 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд може прийняти два види процесуальних рішень - про повернення заяви про скасування судового наказу, або ж про скасування судового наказу, додатково в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника може вирішити лише питання про поворот виконання судового наказу.

Відтак, вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на її користь судового збору у розмірі 151,40 грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 11 000 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки виходять за межі тих обставин, які досліджує суд під час розгляду заяви про скасування судового наказу.

Керуючись ст.ст. 170-171, 258-261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

заяву задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для подачі заяви про скасування судового наказу у цивільній справі №466/6774/25 за заявою Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, пені, інфляційні нарахування та 3% річних.

Судовий наказ від 21 липня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 8 866,28 грн, пеню у розмірі 81,89 грн., інфляційні нарахування у розмірі 290,18грн. та 3 % річних у розмірі 65,29 грн., за період з 01.08.2024 року по 31.05.2025 року; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 14 957,65 грн., інфляційні нарахування у розмірі 3,32 грн., пеню у розмірі 183,03 грн. та 3 % річних у розмірі 0,65 грн., за період з 01.08.2024 року по 31.05.2025 року, а також 302,80 грн. судового збору скасувати.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Роз`яснити Львівському міському комунальному підприємству "Львівтеплоенерго" його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Копію ухвали направити стягувачу та боржнику для відома.

Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Д. Б. Глинська