Справа 688/2058/25
№ 2/688/968/25
Рішення

Іменем України

29 жовтня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Чупрової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача

09.05.2025 ТОВ «Споживчий центр» в системі «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилається на те, що 19.02.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №19.02.2024-100003171 на умовах строковості, платності та поворотності, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором), який було надіслано на його номер телефону, що був зазначений ним у своїй анкеті.Відповідно до умов договору останній отримав кредит в сумі 6000 грн шляхом перерахування коштів на його рахунок, строком на 42 дні, дата повернення кредиту 31.03.2024, з фіксованою незмінюваною процентною ставкою. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши ОСОБА_1 кредитні кошти на його рахунок, відповідач в свою чергу свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, а саме не здійснював погашення заборгованості у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 11880 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн, по процентах в розмірі 5880 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Кузьменко М.В. у судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві просив розгляд справи провести у відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду.

Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, хоча про час, день та місце його проведення були повідомлені у встановленому законом порядку. Адвокат Козійчук О.І. в поданому відзиві, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.05.2025 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження на 10 год 00 хв 16.06.2025.

12.06.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Козійчук О.І. в системі «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, у якому позов не визнав в повному обсязі, посилаючись на його необгрунтованість та недоведеність обставин щодо факту укладення договору кредиту. Вказує, що ОСОБА_1 дізнався про існування такого товариства, як ТОВ «Споживчий центр», лише з моменту отримання копії ухвали у даній справі, жодних договорів чи пропозицій від вказаного товариства він не отримував та не підписував. Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви відскановані в один документ пропозицію про укладення кредитного договору, копію заявки кредитного договору та відповідь позичальника про прийняття пропозиції на укладення договору. Позивач ніяким чином не обґрунтував чи підписав відповідач усі ці три документи разом чи кожен окремо. Будь-яких міркувань про дійсність вказаних доказів у позові не значиться. Надаючи до суду відскановані в один файл три документи, позивач позбавляє можливості перевірити їх дійсність, тобто чи підписувались ці документи взагалі та чи існували вони на момент укладення договору, тобто 19 лютого 2024 року. Більше того, в тексті документів зазначається, що зі сторони кредитора як пропозиція, так і заявка на укладення договору підписана КЕП (кваліфікованим електронним підписом) ОСОБА_3 . Втім, згідно наданого до позовної заяви витягу з ЄДР позивача, його керівником з 2012 року є ОСОБА_4 . Отже, позивач не довів факт укладення договору саме у письмовій формі, а намагається довести це шляхом обізнаності про персональні данні відповідача, що лише дозволяють припустити виникнення певних правовідносин. Водночас, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (ч. 2 ст. 1055 ЦКУ). До позовної заяви в якості доказу укладення договору кредиту надано Заявку від 19 лютого 2024 року, за змістом котрої, строк, на який надається кредит становить 42 дні, при цьому, розмір процентів за користування кредитом є змінними. Водночас, у пункті 9 заявки зазначається, що денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту та становить 2.33% в день. Однак, відповідно до частини 5 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» вказується, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Крім того, на підтвердження розміру заборгованості позивач надав лише довідку про стан заборгованості, у якій вказано розмір основного боргу 6 000,00 грн та процентів 5 880,00 грн. Однак, жодного обґрунтування вказаних сум позивачем не наводиться, що позбавляє суд можливості здійснити правильність обрахунків. Просить суд поновити строк на подання доказів та відзиву у справі №688/2058/25; відмовити повністю у позові ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення 11880 грн.

12.06.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Козійчук О.І. в системі «Електронний суд» подав клопотання про витребування доказів у ТОВ «Споживчий центр», а також у АТ КБ «ПриватБанк» доказів, що містять банківську таємницю та заяву, у якій просив розгляд клопотання здійснити без сторони відповідача.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.06.2025 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Козійчука О.І. поновлено строк для подання відзиву на позовну заяву та приєднано його до справи ; витребувано у ТОВ «Споживчий центр» оригінали електронних доказів, а саме: паспорт споживчого кредиту та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №19.02.2024-100003171 (кредитної лінії) від 19.02.2024, підписані уповноваженою особою кредитора та направлені ОСОБА_1 з доказами такого направлення; витребувано у АТ КБ «ПриватБанк»: виписку по рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за 19.02.2024 та виписку по рахунку НОМЕР_2 за 19.02.2024 року із відомостями про списання грошових коштів в сумі 6000 грн на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , судове засідання відкладено до 11 год 00 хв 09.07.2025.

17.06.2025 представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Павленко Д.О. в системі «Електронний суд» подав письмові докази на виконання ухвали суду від 16.06.2025.

17.06.2025 представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Павленко Д.О. в системі «Електронний суд» також подав відповідь на відзив, у якій зазаначив, що відповідачем під час укладення кредитного договору було проведено ідентифікацію через систему Bank ID.

Відповідно до пунктів 22-25 Положення про Систему BankID Національного банку України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від17.03.2020 № 32 (далі- Положення) користувач для отримання послуги на порталі послуг із використанням Системи Bank ID Національного банку має обрати Систему Bank ID Національного банку як спосіб електронної дистанційної ідентифікації та/або верифікації.

Система Bank ID Національного банку після вибору користувачем Системи Bank ID Національного банку як способу електронної дистанційної ідентифікації та/або верифікації спрямовує його на центральний вузол Системи Bank ID Національного банку, на якому користувач має обрати абонента-ідентифікатора. Система Bank ID Національного банку після вибору користувачем абонента-ідентифікатора перенаправляє його на сторінку сервісу автентифікації обраного абонента-ідентифікатора для проходження користувачем багатофакторної автентифікації. Абонент-ідентифікатор після успішного проходження користувачем багатофакторної автентифікації формує електронне підтвердження електронної дистанційної ідентифікації з даними користувача, запит на які надійшли в ЕЗІ.

Відтак, позивач є абонентом-надавачем послуг. При проходженні автентифікації (введенні пароля до інтернет-банкінгу, обраного відповідачем та підтвердження надання даних через систему Bank ID від абонента-ідентифікатора позивачу), було встановлено особу відповідача шляхом отримання відповідних даних, перелік яких визначено в електронній анкеті cпецифікації взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи Bank ID Національного банку.

Відповідно до пунктів 60-62 Розділу VIII «Вимоги до автентифікації» Положення про Систему Bank ID Національного банку України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 17.03.2020 № 32 (у редакції постанови Правління Національного банку України 01.09.2023 № 105) абоненти-ідентифікатори зобов`язані забезпечити захист конфіденційності даних користувача, що використовуються для його автентифікації.

Успішне проходження процедури багатофакторної автентифікації користувачем є обов`язковою умовою для передавання його даних абоненту - надавачу послуг/абоненту - надавачу послуг зі спеціальним статусом. Процедура заміни раніше збереженого фінансового номера телефону користувача, який використовується під час багатофакторної автентифікації користувача, має здійснюватися абонентом-ідентифікатором за фізичної присутності користувача або з використанням одного з не обмежених лімітами способів верифікації, визначених Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 19 травня 2020 року № 65 (зі змінами).

При подачі позовної заяви додано Відомості щодо ідентифікації відповідача через систему Bank ID. Такі відомості були отримані у порядку і у формі, що передбачені Специфікацією взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи Bank ID Національного банку України, затвердженою Рішенням Ради Системи Bank ID Національного банку України (протокол від 20.09.2022№ В/57-0003/75064 (зі змінами) (протоколи від 09.01.2023 №В/57-0002/3089), що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 13 Додатку 1 «Належна перевірка клієнтів» до Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого постановою правління Національного банку України від 28.07.2020 № 107 установа зобов`язана забезпечувати актуалізацію даних про клієнта (отриманих та існуючих документів, даних та інформації про нього): 1) не рідше одного разу на рік, якщо ризик ділових відносин з клієнтом є високим; 2) не рідше одного разу на три роки, якщо ризик ділових відносин з клієнтом є середнім; 3) не рідше одного разу на п`ять років в інших випадках за умови відсутності підозр.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 19.02.2024; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору № 19.02.2024-100003171(кредитної лінії) від 19.02.2024; 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №19.02.2024-100003171(кредитної лінії) від 19.02.2024.

Таким чином, було укладено Кредитний договір №19.02.2024-100003171 від 19.02.2024 у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Стороною позивача (Кредитодавця) документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора «E572», який надсилався у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - . Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону НОМЕР_3 належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. До суду було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору №19.02.2024-100003171, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №19.02.2024-100003171), підписані одноразовим ідентифікатором, які містить номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача, а саме: 5168-75XX-XXXX-8464. Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею, якою володіє виключно Банк-емітент картки. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Квитанцією № , яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет-еквайрингу Liqpay. Відтак, квитанція і є первинним платіжним документом. TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 19.02.2024-100003171 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Сторона позивача вважає безпідставними доводи відзиву про не надання позивачем виписки по рахунку, як первинного бухгалтерського документу, так як виписка по рахунку клієнта, належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений Законом. Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв. Позивач додає Картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яка є належним та допустимим доказом. Твердження відповідача про надання товариством неналежного розрахунку про стан заборгованості, є необґрунтованими, оскільки відповідачем не було надано на спростування доводів позивача власного контррозрахунку.

Враховуючи зазначене, просить суд позовні вимоги задовольнити та долучити до матеріалів справи додаткові докази на підтвердження обставин справи, а саме копію Договору №4507 про надання послуг в системі LiqPау від 01.11.2020.

09.07.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Козійчук О.І. подав клопотання про повторне витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк», а саме виписки із рахунку НОМЕР_2 за 19.02.2024 із відомостями про списання грошових коштів в сумі 6000 грн на користь ОСОБА_1 , розгляд якого просив здійснити без участі сторони відповідача, у зв`язку з чим, копію ухвали про витребування письмових доказів від 16.06.2025 повторно надіслано АТ КБ «ПриватБанк» для виконання, розгляд справи відкладено до 10 год 00 хв 22.09.2025.

14.08.2025 на виконання ухвали суду від 16.06.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» за вих. №20.1.0.0.0/7-250626/44744-БТ від 02.07.2025 надано інформацію стосовно рахунку ОСОБА_1 та виписку по рахунку № НОМЕР_4 за 19.02.2024, яка містить відомості про зарахування кредитних коштів від ТОВ «Споживчий центр» в сумі 6000 грн. По рахунку НОМЕР_2 ТОВ «Споживчий центр» відсутня інформація про перерахування коштів на поточний/картковий рахунок на ім`я ОСОБА_1

22.09.2025 розгляд справи відкладено до 11 год 00 хв 29.10.2025 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючої судді Козачук С.В.

23.09.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Козійчук О.І. в системі «Електронний суд» подав клопотання про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк» щодо відомостей про відправника коштів за платежем, зарахованим на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_5 19 лютого 2021 року на суму 6 000 грн, а саме код з ЄДР та назву відправника коштів, номер рахунку з якого переховувались кошти.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.10.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Козійчука О.І. про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк» щодо відомостей про відправника коштів за платежем, зарахованим на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_5 19 лютого 2021 року на суму 6 000 грн відмовлено.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження

Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Судом встановлено, що 19.04.2024 ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора Е572 підписав заявку кредитного договору №19.02.2024-100003171(кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), з якою позичальник ознайомився 19.02.2024 згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерції». Підписанням цієї заявки позичальник підтвердив однозначне та безумовне прийняття (акцепт) пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії), заявки кредитного договору №19.02.2024-100003171(кредитної лінії) та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) договору №19.02.2024-100003171(кредитної лінії) між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 19.02.2024 було укладено електронний кредитний договір №19.02.2024-100003171 (далі кредитний договір).

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 кредитного договору, він укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Згідно п. 3.1. кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 3.2. кредитного договору, встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до умов кредитного договору кредит надається на наступних умовах: сума кредиту: 6000 грн; строк на який надається кредит: 42 дні з дати його надання; первинний період користування Кредитом - 14 днів з дня його надання; черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду; процентна ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового Траншу включно. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживання 11880 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 5880 грн. Неустойка 150 грн, що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного /неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України становить 912,5% річних, які нараховується від простроченої позичальником суми.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-75ХХ-ХХХХ-8464.

Згідно п. 5.2 кредитного договору, кредитодавець зобов`язується нарахувати проценти в розмірі, вказаному в цьому договорі.

Відповідно до п. 6.1. кредитного договору, позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок.

Пунктом 9.1 кредитного договору передбачено, що у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за укладеним договором виконало в повному обсязі, перерахуваши на платіжну картку позичальника 5168-75ХХ-ХХХХ-8464 грошові кошти в сумі 6000 грн 19.02.2024, а останній їх отримав, що підтверджується квитанцією LiqPay ID операції , ідентифікатор еквайра АТ КБ «ПриватБанк», з призначенням платіжної операції «видача за договором №19.02.2024-100003171», отримувач MasterCard 516875*64.

Згідно п.1.1. Розділу 1 Договору про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020 укладеного між ТОВ «Споживчий центр» (Клієнт) та АТ КБ «ПриватБанк» (Банк), цей Договір регулює відносини Банку з Клієнтом, згідно з якими Банк надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому та відправлення платежів за допомогою системи LiqPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням Клієнта на банківські картки Платників.

Згідно наданої АТ КБ «ПриватБанк» за вих. №20.1.0.0.0/7-250626/44744-БТ від 02.07.2025 виписки за договором б/н за 19.02.2024 по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 рахунок НОМЕР_6 , 19.02.2024 відбулося зарахування коштів в сумі 6000 грн, деталі операції: переказ коштів Viplata kredit TOV SPOZhiVChCENTR, не підлягає оподаткуванню, ID платежу НОМЕР_7 .

ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за договором не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 11880 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн, по процентах в розмірі 5880 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №19.02.2024-100003171 від 19.02.2024.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме даними: заявки кредитного договору №19.02.2024-100003171 (кредитної лінії) від 19.02.2024, пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії) №19.02.2024-100003171 від 19.02.2024, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) договору №19.02.2024-100003171(кредитної лінії) від 19.02.2024, анкети ОСОБА_1 , квитанції про перерахування коштів № від 19.02.2024 в сумі 6000 грн, довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №19.02.2024-100003171 від 19.02.2024, виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за 19.02.2024.

Застосовані норми права

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, передбачено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Мотиви та висновки суду

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на таке.

19.02.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №19.02.2024-100003171 у електронній формі в особистому кабінеті позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого йому були перераховані кошти в сумі 6000 грн на картковий рахунок, що підтверджується письмовими доказами.

Згідно п.6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, кредитний договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру та електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Договір укладено згідно з ч. 2. ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «По електронну комерцію».

Відповідачем документи, що складають кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора «E572», який надсилався у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - .

Відтак, укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідача, оскільки саме він зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, заповнив заявку, встановленої форми на сайті відповідача на отримання кредиту, повідомивши інформацію про власні прізвище ім`я та по батькові, дату народження, паспортні дані, податковий номер, контактні дані: адресу реєстрації та місця проживання, контактний номер мобільного телефону, номер банківської карти.

Тому, доводи представника відповідача Козійчука О.І. щодо недоведення позивачем факту укладення правочину та підписання відповідачем кредитного договору є безпідставними, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами.

Крім того, як вбачається знаданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки за договором б/н за 19.02.2024 по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 рахунок НОМЕР_6 , 19.02.2024 відбулося зарахування коштів в сумі 6000 грн, деталі операції: переказ коштів Viplata kredit TOV SPOZhiVChCENTR, не підлягає оподаткуванню, ID платежу . Вказане також підтверджується долученою до матеріалів позову квитанцією LiqPay, ID операції НОМЕР_7 , ідентифікатор еквайра АТ КБ «ПриватБанк», з призначенням платіжної операції «видача за договором №19.02.2024-100003171», отримувач MasterCard 516875*64. Вказані обставини відповідачем та його представником не спростовані.

У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2024 року у справі № 298/825/15-ц (провадження № 61-998св24) зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2024 року у справі № 487/6342/18 (провадження № 61-2433св24) зазначено, що обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.

Відповідач був вільним у виборі фінансової установи для отримання кредиту, а факт отримання коштів підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочину.

Відповідно до статті 6 ЦКУкраїни сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 2 і 3 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом.

У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Козійчук О.Л. зазначає, що до позовної заяви в якості доказу укладення договору кредиту надано Заявку від 19 лютого 2024 року, за змістом котрої, строк, на який надається кредит становить 42 дні, при цьому, розмір процентів за користування кредитом є зміннини. Водночас, у пункті 9 заявки зазначається, що денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту та становить 2.33% в день. Однак, відповідно до частини 5 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» вказується, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (дата набрання чинності 24.12.2023) (далі-Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу 1 Закону №3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу 1Закону №3498-ІХ).

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому згідно пункту 17 розділ IV Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що макисмальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %, протягом наступних 120 днів 1,5%.

Отже, як слідує з вищезазаначених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2023 денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2023 денна процентна ставка не більше 1%.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу 1 цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з наданого кредитного договору №19.02.2024-100003171 такий було укладено між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 19.02.2024, отже на даний кредитний договір поширюється законодавче обмеження по встановленню денної процентної ставки. Таким чином, нарахований розмір процентів є необгрунтованим.

Відповідачем та його представником доказів на підтвердження виконання умов договору та повернення заборгованості повністю суду надано не було.

З матеріалів справи слідує, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, строк кредитування, графік платежів за кредитним договором, а тому вимога ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем та дослідженими судом.

За наведених обставин, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» позов підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 6000 грн, заборгованість за процентами в розмірі 2520 (60 (1% від 6000 грн) х 42 = 2520 грн), а всього 8520 грн.

Судові витрати

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції №СЦ00014515 від 07.05.2025 в розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1737,10 грн грн (8520 грн становить 71,71% від 11880; 71,71% від 2422,40 грн становить 1737,10 грн).

На підставі ст.ст. 207, 509, 526, 530, 549, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №19.02.2024-100003171 від 19 лютого 2024 року за тілом кредиту в сумі 6000 гривень, за процентами в сумі 2520 гривень, а всього 8520 (вісім тисяч пятсот двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 1737 (одна тисяча сімсот тридцять сім) гривень 10 копійок.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий цент», адреса місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Суддя: Світлана КОЗАЧУК