Справа № 756/6883/25
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Лисенка Дмитра В`ячеславовича, подану в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року, ухвалене у м. Києві у складі судді Шевчука А.В., повний текст якого складено 17 липня 2025 року, у справі № 756/6883/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначало, що 27.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4249915 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати кредит в сумі 22 500,00 грн. строком на 360 днів: з 27.12.2023 року по 20.12.2024 року. За даними поденнього розрахунку заборгованості за Договором № 4249915 від 27.12.2023 року у період з 27.12.2023 року по 23.09.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 136 122,58 грн. У зазначений період ОСОБА_1 було здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 10 968,90 грн. 23.09.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу №23/09/2024 відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідачки. Станом на дату укладання Договору факторингу від 23.09.2024 року №23/09/2024, строк дії Договору № 4249915 від 27.12.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , ТОВ «Українські фінансові операції» здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою за період з 24.09.2024 року по 20.12.2024 року (88 календарних днів), у сумі 49 500,00 грн. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання, ТОВ «Українські фінансові операції» просило стягнути з неї заборгованість загальною сумою 208 122,57 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 22 499,99 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором в розмірі 136 122,58 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 88 календарних днів в розмірі 49 500,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року позов ТОВ «Українські фінансові операції» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором № 4249915 від 27.12.2023 року у сумі 11 531,09 грн., частину сплаченого судового збору у розмірі 134,22 грн. та частину витрат на правову допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, адвокат Лисенко Д.В., який діє в інтересах ТОВ «Українські фінансові операції», подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов ТОВ «Українські фінансові операції» задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що укладаючи договір № 4249915 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.12.2023 року, ОСОБА_1 погодила його умови. При цьому відповідачка не заявляла про відмову від вказаного договору протягом чотирнадцяти днів, а також не оспорювала його у встановленому законом порядку. Крім того, відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитом у розмірі 2,5% за день у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», та встановлено максимальний розмір денної процентної ставки 1 %, суд першої інстанції не був позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованість.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні адвокат Лисенко Д.В., який діє в інтересах ТОВ «Українські фінансові операції», апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином тому, подала клопотання про розгляд справи без її участі, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4249915 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати ОСОБА_1 грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 22 500,00 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 27.12.2023 року по 20.12.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 4249915 від 27.12.2023 року у період з 27.12.2023 року по 23.09.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 136 122,58 грн. У зазначений період відповідачкою здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 10 968,90 грн.

На підставі Договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Після укладення договору факторингу ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 24.09.2024 року по 20.12.2024 року (88 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 49500 грн.

З урахуванням викладеного, ТОВ «Українські фінансові операції» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 4249915 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.12.2023 року в розмірі 208 122,57 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 22 499,99 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором в розмірі 136 122,58 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 88 календарних днів в розмірі 49 500,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову ТОВ «Українські фінансові операції» та стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором № 4249915 від 27.12.2023 року у сумі 11 531,09 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. З огляду на назначене, пункт договору № 4249915 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.12.2023 року про нарахування відсотків у розмірі 2,5 % є нікчемним. Відтак, за висновком суду першої інстанції, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» з урахуванням сплаченою відповідачкою суми боргу 10 968,91 грн., підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 11 531,09 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Даним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».

Зокрема, ст. 8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати. До кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1 %, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті.

Оскільки договір № 4249915 про надання коштів на умовах споживчого кредиту був укладений 27.12.2023 року, тобто після набрання чинності Законом від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальна денна процентна ставка за кредитом для відповідачки не могла перевищувати 1 %.

При цьому, положення ч. 5 ст. 8 Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування», внесені згідно із Законом України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, не вказують на недійсність або нікчемність умов договору про надання споживчого кредиту, яким передбачаються умови про нарахування кредитором процентів за користування кредитом в розмірі, що перевищує максимальний розмір денної процентної ставки (1 %). Вказаною нормою установлено обмеження щодо розміру процентів за користування кредитом, який може нараховуватися кредитором за договором про споживчий кредит, з метою захисту прав споживача від надмірного фінансового навантаження.

При цьому, укладаючи договір № 4249915 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.12.2023 року, сторони визначили розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Відповідачка не оспорювала укладення нею кредитного договору та часткової сплати заборгованості.

Відповідно, з огляду на оплатний характер договору про споживчий кредит, суд першої інстанції мав врахувати обмеження, визначені ч. 5 ст. 8 Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування», суд першої інстанції мав здійснити перерахування розміру процентів за користування, які могли бути нараховані ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за користування кредитом та стягнути її з відповідачки.

Крім того, відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України укладення договору факторингу не тягне за собою заміну сторони кредитодавця у договорі кредиту.

Метою укладення договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення на користь фактора права грошової вимоги до боржника/боржників, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 4249915 від 27.12.2023 року у період з 27.12.2023 року по 23.09.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 136 122,58 грн.

Відтак, ТОВ «Українські фінансові операції» мало право на стягнення із ОСОБА_1 проценти за користування кредитом, які нараховані з 27.12.2023 року по 23.09.2024 року за денною процентною ставкою 1%.

При цьому, як вбачається з наданого ТОВ «Українські фінансові операції» розрахунку, 25 січня 2024 року відповідачкою в погашення заборгованості сплачено 10 968,91 грн. За період з 27 грудня 2023 року по 24 січня 2024 року (29 днів) кредитор з розрахунку 1% в день мало право нараховувати проценти за користування кредитом в сумі 6 525,00 грн. (22 500,00 грн. х 29%). Відповідно, інша частина коштів - 4 443,91 грн. мали бути враховані кредитором у рахунок погашення заборгованості за кредитом, залишок заборгованості за кредитом мав складати 18 056,09 грн. (22 500,00 грн. - 4 443,91 грн.) За період з 25 січня 2024 року по 23 вересня 2024 року (243 дні) кредитор мав право нараховувати проценти за користування кредитом в сумі 43 876,30 грн. (18 056,09 грн. х 243%).

Таким чином, за розрахунком колегії суддів, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» підлягала стягненню заборгованість за договором №4249915 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 грудня 2023 року в розмірі 61 932,39 грн., з яких:

18 056,09 грн. - заборгованість по тілу кредиту,

43 876,30 грн. - заборгованість за процентами.

В іншій частині заборгованість стягненню не підлягає.

Відтак, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції».

Також, підлягає зміні рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог (30%) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» підлягає стягненню 726,72 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви (2 422,40 грн. х 30%).

Разом з позовною заявою ТОВ «Українські фінансові операції» також просило стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 3 000,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції (10 000 грн. х 30%).

Також, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» підлягає стягненню 1 090,08 грн. судового збору за подання апеляційної скарги (3 633,60 грн. х 30%).

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лисенка Дмитра В`ячеславовича, подану в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», задовольнити частково.

Змінити рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» та в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за договором № 4249915 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 грудня 2023 року в розмірі 61 932,39 грн., з яких: 18 056,09 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 43 876,30 грн. - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 726,72 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 3 000,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 1 090,08 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді