Справа №676/6192/25
Номер провадження 2/676/3208/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

05 листопада 2025 року

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Райтаровського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» (надалі ТзОВ «ДіджиФінанс») звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 13.04.2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський", правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено кредитну угоду №200502133 щодо кредитування (надалі Кредитний договір), за умовами якого відповідач отримав кредит на умовах повернення, платності строковості, у розмірі 14304,76 гривні, з встановленим строком кредитування з 07.06.2014 року по 13.04.2018 року, які зобов`язалася повернути та сплатити проценти. Проте, в порушення умов Кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого у неї станом на 31.07.2025 року виникла заборгованість 36607,63 гривні, з яких: 12588,76 грн. - заборгованість за кредитом, 24018,87 гривень - заборгованість за відсотками. Також, відповідачу нараховані суми збитків з урахуванням 3% річних 3300,70 гривень, інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 8004,79 гривень. Разом заборгованість відповідача становить 47913,12 гривні, яку позивач просить стягнути, разом із витратами по сплаті судового збору та правничої допомоги. Крім цього, позивач просить поновити строк позовної давності для подання позову, оскільки оригінали кредитних договорів за якими набуто право вимоги отримані лише на початку 2023 року. При цьому, просить врахувати дії карантинних обмежень, введених КМ України у зв`язку із поширенням корона вірусної хвороби (Covid 19) та введенням Указом Президента воєнного стану із 24.02.2022 року.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитною угодоювід 13.04.2016 року у розмірі 47913,12 грн. та судові витрати.

УхвалоюКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.08.2025 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини не явки суд не повідомляла, відзив не подано. До суду повернулися рекомендовані повідомлення про те, що адресат відсутня за місцем її реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Крім цього, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідача ОСОБА_1 до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 13.04.2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський", правонаступником якого є ТОВ "ДіджиФінанс", та відповідачем, як позичальником було укладено кредитний договір №200502133 на підставі поданої заяви ОСОБА_1 щодо кредитування, за умовами якої відповідач отримала кредит на умовах повернення, платності строковості, у розмірі 14304,76 гривні, з встановленим строком кредитування з 13.04.2016 по 13.04.2018 року, строком на 730 днів, зобов`язавшись повернути позику у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитом.

Сторонами по вказаному кредитному договору було обумовлено розмір процентної ставки за кредитом:0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: - 3 % починаючи з 11 місяця дії договору з першого місяця строку дії кредитного договору; сукупна вартість кредиту: 88,53% річних.

У подальшому, 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДіджиФінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ, у відповідності до якого ПАТ «Банк Михайлівський» відступило ТОВ «ДіджиФінанс» належні йому права вимоги до боржників, зокрема ОСОБА_2 за кредитним договором 200502133 від 13.04.2016 року.

Згідно із п. 2 договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «ДіджиФінанс» набуває усі права кредитора до боржників в день настання відкладальної обставини відповідно до п. 16-1 цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання ПАТ «Банк Михайлівський» у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку № 1 до цього договору.

На виконання вимог п. 4 договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20 липня 2020 року ТОВ «ДіджиФінанс» сплатило на користь ПАТ «Банк Михайлівський» ціну договору на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону) - № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15 червня 2020 року, переможцем яких стало ТОВ «ДіджиФінанс».

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги (додаток № 1) до договору факторингу № 7_БМ від 20 липня 2020 року, ТОВ «ДіджиФінанс» набуло права грошової вимоги до за кредитним договором № 200502133 від 13.04.2016 в сумі 47913,12 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 36607,63 грн., заборгованість за доходами 12588,76 грн. (порядковий номер 99492).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16, визнано ТзОВ «ДіджиФінанс» єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", в тому числі і за кредитним договором №200502133 від 13.04.2016 року , який було укладено із відповідачем.

Згідно з наданим позивачем розрахунку сума заборгованості за кредитним договором №200502133 від 13.04.2016 року за період з 22.02.2019 до 23.02.2022 року становить 36607,63 грн, сума інфляційних втрат 8004,79 грн., 3 % річних 3300,70 грн, а всього загальна заборгованість 47913,12 грн.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора узобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно з статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи та судом встановлено, що 06.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200502133 шляхом підписання заяви щодо кредитування, за умовами якої банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 14304,76 грн, з встановленим строком кредитування з 13.04.2016 по 13.04.2018 року, які відповідачка зобов`язувалася повернути.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 в справі № 910/11298/16 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор». Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. Вирішено питання про судові витрати.

На підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року ПАТ «Банк Михайлівський» відступило ТОВ «ДіджиФінанс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Водночас на момент переходу цього права до позивача ТОВ «ДіджиФінанс», доказів повернення кредиту і сплати процентів на користь банку відповідачем надано не було.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «ДіджиФінанс» як нового кредитора слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 47913,12 грн, у тому числі 12588,76 грн. - заборгованість за кредитом, 24018,87 гривень - заборгованість за відсотками. Також, суму збитків з урахуванням 3% річних 3300,70 гривень, інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 8004,79 гривень.

Відповідно до поданої позовної заяви позивач просить поновити строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 .

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що позовна давність це строк, протягом якого особа може захистити в суді своє суб`єктивне право в разі його порушення, невизнання або оспорення. Позовна давність застосовується лише при вирішенні сторонами спору в суді.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 не повернула кредит і не сплатила проценти до 13 квітня 2018 року. Саме тоді у ПАТ «Банк Михайлівський» виникло право на позов. Правонаступник банку ТОВ «ДіджиФінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача 20 серпня 2025 року.

На всій території України з 2 серпня 2020 року діяв карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) і з 24 лютого 2022 року діяв воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації, на час яких в силу пунктів 12, 19 розділу «Прикінцеві положення» ЦК України перебіг позовної давності відповідно продовжено та зупинено, то строк позовної давності за вимогами ТОВ «ДіджиФінанс» не сплив.

З матеріалів справи вбачається, що товариство в позовній заяві просило відшкодувати понесені витрати на правничу допомогу в суді в розмірі 7 000 грн.

Відповідно до статті 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в ТОВ «ДіджиФінанс» надало договір від 14.02.2024 року по надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «ДіджиФінанс» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», акт наданих послуг від 01.08.2025 року, детальний опис наданих послу до Акту: підготовка позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДіджиФінанс» підлягає стягненню 7 000 грн. витрат на правничу допомогу в суді.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову ТОВ «ДіджиФінанс» сплачено 2422,40 грн судового збору, оскільки позов задоволено, то із відповідача слід стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 280, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» (місцезнаходження 04112, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42649746)заборгованість за кредитним договором №200502133 від 13.04.2016року в сумі 47913,12 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» (місцезнаходження 04112, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42649746) сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати за надання правничої допомоги в сумі 7000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

позивач - товариства з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» місцезнаходження 04112, місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42649746;

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя І.О. Пилипенко