Провадження № 2/127/3692/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря судового засідання Поляруш І.О.,

представника позивача адвоката Власюка Ігоря Тимофійовича,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

УСТАНОВИВ:

У червні 2025 із позовом до суду звернувся ОСОБА_2 , який просив зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 18.04.2023 року у справі №132/932/23 з нього на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 усіх видів його заробітку/доходу, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зменшити розмір аліментів які стягуються за Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2024 року у справі №127/33205/24 з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/6 частини усіх видів його заробітку/доходу, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотивована заява тим, що рішеннями судів з нього на користь відповідачок стягнено аліменти на утримання синів у розмірі по 1/4 частки від усіх його видів доходу , але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Загальна частка для стягнення складає 1/2 від його заробітку. Наразі його майновий стан поганий, має мінливий нерегулярний дохід. Вважає, що розмір аліментів на першу дитину має бути зменшеним із появою другої дитини, до того ж дитина ОСОБА_5 має інвалідність. Із другою відповідачкою він спільно не проживає, хоча перебуває у шлюбі.

Ухвалою суду від 16.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити із підстав наведених у ньому. Також повідомив суд, що позивач влаштувався на роботу, проте отримує мінімальну заробітну плату.

Відповідачка ОСОБА_1 надала відзив у якому проти позову заперечила, просила у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на наступне. Стороною позивача не наведено обставин які можуть стати підставою для зменшення розміру призначених аліментів зокрема погіршення матеріального чи зміни сімейного стану. Поява нової сім`ї та дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Змінений розмір аліментів буде недостатнім для забезпечення належних потреб дитини, адже з кожним днем ціни та потреби лише збільшуються. До того ж батьки не можуть компенсувати аліменти однієї дитини за рахунок іншої.

,У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позицію викладену у відзиві підтримала, та просила у задоволені позовних вимог відмовити. Суду додаткового пояснила, що син також має генетичне захворювання та потребує витрат на лікування. Наразі він навчається на стаціонарному виді навчання на платній формі за спеціальністю «стоматологія». Тому витрачається багато коштів і на навчання і на звичайні потреби сина, такі як харчування, купівля одягу, витрати на проїзд. Також пояснила, що вона спілкується із матір`ю позивача тому знає, що сторони спільно проживають, а позов про стягнення аліментів на другу дитину несуть фіктивний характер для зменшення розміру аліментів на старшого сина.

Відповідач ОСОБА_3 у судові засідання не з`являлася, суду надала заяву у якій позовні вимоги визнала, просила розгляд справи здійснити у її відсутність.

Суд дослідивши надані докази установив, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 18.04.2023 року у справі №132/932/23 вирішено стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 усіх видів його заробітку/доходу, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2024 року у справі №127/33205/24 вирішено стягнути з позивача на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/4 частини усіх видів його заробітку/доходу, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_1 не була залучена до участі у справі про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 .

Дитина ОСОБА_5 має інвалідність з дитинства.

ОСОБА_4 навчається у Вінницькому медичному фаховому коледжі ім. акад. Д.К. Заболотного на 1 курсі на денному відділенні по спеціальності «стоматологія». Дитина ОСОБА_4 має хворобу синдром Жільбера.

ОСОБА_2 наразі працевлаштований та працює експедитором у ФОП ОСОБА_6 , його заробітна плата складає 8300 грн.

Суд не приймає документи про наявність у дітей хвороб та інвалідності, навчання, оскільки ці обставини відносяться стягнення додаткових витрат на утримання дітей і не стосуються стягнення аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 54 ЦПК України, у разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Отже суд не приймає до уваги обставини, встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2024 року у справі №127/33205/24 де вирішено стягнути аліменти з позивача на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч.2 ст. 128 КЗпП України, при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. На разі відрахування з заробітку позивача не перевищує визначену законодавством межу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою.

При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України).

Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 (справа № 486/466/18).

Предметом доказування у справах про зміну розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача або платника аліментів. З урахуванням вимог ст. 76 ЦПК України такі обставини можуть бути доведені, серед іншого, письмовими доказами, на підставі яких можливо встановити обставини, визначені ч. 1 ст. 192 СК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охоронну дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Верховний Суд в постанові від 09.09.2021 року у справі № 554/3355/20, вказав, що наявність іншої дитини, на користь якої за рішенням суду стягуються аліменти на її утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, як відповідачка ОСОБА_3 визнала позовні вимоги і підстав відмовляти їй у прийнятті заяви про визнання позову відповідачкою судом не установлено, позовні вимоги в цій частині належить задоволити.

Оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а наявність іншого сина, на користь якого за рішеннями суду стягуються аліменти на його утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, суд вважає, що в задоволенні позову до ОСОБА_1 про зменшення стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 2009 року народження належить відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку з частковим задоволенням позову, судовий збір у сумі 605,60 грн залишається за позивачем, частину судових витрат судових збір у розмірі 605,60 грн належить стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 79, 81, 89, 141, 206, 244, 263, 273, 280, 430 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх його доходів, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягувати на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розпорядження ОСОБА_3 за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2024 року по цивільній справі № 127/33205/24.

В задоволенні решти позовних вимог, а саме зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 за рішенням суду - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 605 грн 60 коп. в рахунок відшкодування судового збору

Решту судових витрат залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 03.11.2025

Суддя: