Справа № 641/6129/24
Провадження № 2/638/1835/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сікорського А.С.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: приватний нотаріус Саварінська Наталія Вікторівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: приватний нотаріус Саварінська Наталія Вікторівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції, актовий запис № 9049 від 16.08.2023.

ОСОБА_1 (далі-позивачка) є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , актовий запис № 222 від 25.10.1980.

ОСОБА_2 з 28.12.1998 перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, або Відповідач) як пенсіонер МВС та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, пенсійна справа № 10022445.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» № 100/22445 від 29.07.2021, зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області № 100/22445 від 29.07.2021, здійснити виплату різниці між нарахованим та фактично виплаченим розміром пенсії з 01.12.2019 року по день проведення перерахунку.

У серпні 2022 року відповідачем на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 .

Зазначені обставини підтверджуються листом ГУ ПФУ в Харківській області від 21.07.2023 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 по справі № 520/2073/23.

Крім того, листом від 08.07.2023 ГУ ПФУ в Харківській області на адвокатський запит підтвердило факт проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 та зазначило, що різницю в пенсії, обчислену за період з 01.12.2019 по 31.08.2022, буде виплачено в межах затвердження бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Згідно наданого відповідачем розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою ОСОБА_2 № 10022445 від 05.07.2023 сума доплати на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 складає 55 294 грн. 79 коп.

За життя ОСОБА_2 зазначена сума коштів йому виплачена не була.

Також, у відповідь на адвокатський запит ГУ ПФУ в Харківській області листом від 30.08.2024 повідомило, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 нараховані суми пенсії внесені до Реєстру судових рішень, станом на серпень 2024 року рішення суду щодо зміни стягувана до ГУ ПФУ в Харківській області не надходило, а оскільки, ОСОБА_1 , не є стороною в судовому процесі по вказаній справі, внести зміни до реєстру підстави відсутні.

Таким чином, померлий чоловік ОСОБА_2 за життя набув право власності на вказану суму пенсії, але не з його вини, а у зв`язку з невиконанням Відповідачем рішення суду в добровільному порядку, не встиг за життя отримати належну йому пенсію.

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на особисте майно та пенсійні кошти.

Спадщину після смерті спадкодавця, ОСОБА_2 , прийняла ОСОБА_1 шляхом звернення до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округа Харківської області Саварінської Н.В. у встановлений законом шестимісячний строк, де було заведено спадкову справу № 71908960, номер у нотаріуса 09/2024.

Копію Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 26.01.2024 надаю до позовної заяви.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саварінської Н.В. від 28.08.2024 спадкоємцем майна ОСОБА_2 за законом є ОСОБА_1 .

Отже, позивачка має право на отримання вказаної суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у спадщину, оскільки недоотримані суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Між тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.08.2024 року №139/02-31, виданої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саварінської Н.В. було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію. В обґрунтування відмови нотаріус посилалась на лист ГУ ПФ в Харківській області від 16.04.2024 та відсутність даних про розмір недоотриманої пенсії.

Так, листом ГУ ПФ України в Харківській області від 16.04.2024 повідомило приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саварінську Н.В., що ОСОБА_2 , отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплату пенсії ОСОБА_2 припинено у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_3 , статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з війсь служби, та деяких інших осіб» визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонеру залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам ного сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які прожинали із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно доп.4.12,4.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

За таких обставин, ненадання ГУ ПФУ в Харківській області в Харківській області приватному нотаріусу, у якої знаходиться спадкова справа щодо майна ОСОБА_2 , поза розумним сумнівом перешкоджає видачі нотаріусом позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Враховуючи зазначені обставини, змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та визнання за нею права власності на недоотриману за життя ОСОБА_2 пенсію в порядку спадкування за законом та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, що належала йому за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. А відтак позивач, прийнявши спадщину від померлого, має право на отримання всієї суми недоотриманої пенсії.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на недоотриману ОСОБА_2 за життя пенсію в сумі 55 294 грн. 79 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , недоотриману ним за життя пенсію в розмірі 55 294 грн. 79 коп.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2024 року вищевказану цивільну справу № 641/6129/24 передано на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Уповноваженим представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що управління не згодне з позовними вимогами, звертаючи увагу на те, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року. виплату пенсії припинено з 01.09.2023 року у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 року по справі № 520/20721/21 Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 .

Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. Нараховані на виконання рішення суду кошти підлягають виплаті в межах затверджених з бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду та обліковуватися у Реєстрі судових рішень. Вважає, що оскільки заборгованість щодо виплати пенсії відповідно до Закону відсутня, тому для застосування статті 61 Закону №2262-ХІІ немає підстав. Також вказує, що відповідно до Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою від 26.09.2018 № 20-1 до реєстру, у разі смерті стягувача вноситься інформація про його дату смерті, а також прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорту особи (осіб), яка має (мають) право на одержання недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю стягувача. Оскільки ОСОБА_1 не була стороною в судовому процесі по справі 520/20753/21 вважає, що вносити зміни до реєстру відсутні підстави. Крім того, вважає, що виплата недоотриманої пенсії, нарахованої ОСОБА_2 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 року можна на підставі рішення суду про заміну стягувача, який має право на одержання сум, нарахованих згідно рішення суду. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 28 січня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: приватний нотаріус Саварінська Наталія Вікторівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

Призначено справу до судового розгляду по суті.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином і в установленому законом порядку відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.

Відповідач - представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ,виданим Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції, актовий запис № 9049 від 16.08.2023.

ОСОБА_1 (далі-позивачка) є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , актовий запис № 222 від 25.10.1980.

ОСОБА_2 з 28.12.1998 перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, або Відповідач) як пенсіонер МВС та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, пенсійна справа № 10022445.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» № 100/22445 від 29.07.2021, зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області № 100/22445 від 29.07.2021, здійснити виплату різниці між нарахованим та фактично виплаченим розміром пенсії з 01.12.2019 року по день проведення перерахунку.

У серпні 2022 року відповідачем на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 .

Зазначені обставини підтверджуються листом ГУ ПФУ в Харківській області від 21.07.2023 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 по справі № 520/2073/23.

Крім того, листом від 08.07.2023 ГУ ПФУ в Харківській області на адвокатський запит підтвердило факт проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 та зазначило, що різницю в пенсії, обчислену за період з 01.12.2019 по 31.08.2022, буде виплачено в межах затвердження бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Згідно наданого відповідачем розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою ОСОБА_2 № 10022445 від 05.07.2023 сума доплати на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 складає 55 294 грн 79 коп.

Однак, протягом розгляду справи та станом на час ухвалення судового рішення доказів виплати спірної суми суду не надано.

Отже, між сторонами виник спір з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме, права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавцю.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частини другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (статті 5 ЦПК України).

На підставі статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закону №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами 2 та 3статті 61 Закону № 2262-ХІІвизначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення, де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення частин 2, 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 638/19167/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21, від 22 лютого 2024 року у справі № 461/5878/22.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок, зокрема, відповідно до частини 3 статті 61 Закону.

У разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини, пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 420/5064/22.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але законне надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (статті 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини 2, 4, 7 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина 1 статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

Матеріалами справи підтверджується та судом встановлено, також не оспорюється сторонами у справі, що ОСОБА_2 перебував на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ виплата якої припинено 01.09.2023 року у зв`язку зі смертю останнього.

Встановлено, що ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно.

Позивака ОСОБА_1 , є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.10.1990 року.

Матеріалами справи підтверджується та судом встановлено, також не оспорюється сторонами у справі, що ОСОБА_2 з 28.12.1998 перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, або Відповідач) як пенсіонер МВС та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, пенсійна справа № 10022445.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 грудня 2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» № 100/22445 від 29.07.2021, зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області № 100/22445 від 29.07.2021, здійснити виплату різниці між нарахованим та фактично виплаченим розміром пенсії з 01.12.2019 року по день проведення перерахунку.

У серпні 2022 року Відповідачем на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 .

Крім того, листом від 08.07.2023 ГУ ПФУ в Харківській області підтвердило факт проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 та зазначило, що різницю в пенсії, обчислену за період з 01.12.2019 рл 31.08.2022, буде виплачено в межах затвердження бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Згідно наданого Відповідачем розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою ОСОБА_2 № 10022445 від 05.07.2023 сума доплати на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 складає 55 294 грн 79 коп.

За життя ОСОБА_2 зазначена сума коштів йому виплачена не була.

Також, у відповідь на адвокатський запит ГУ ПФУ в Харківській області листом від 30.08.2024 повідомило, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/21 нараховані суми пенсії внесені до Реєстру судових рішень, станом на серпень 2024 року рішення суду щодо зміни стягувана до ГУ ПФУ в Харківській області не надходило, а оскільки, ОСОБА_1 , не є стороною в судовому процесі по вказаній справі, внести зміни до реєстру підстави відсутні.

Таким чином, померлий чоловік ОСОБА_2 за життя набув право власності на вказану суму пенсії, але не з його вини, а у зв`язку з невиконанням Відповідачем рішення суду в добровільному порядку, не встиг за життя отримати належну йому пенсію.

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на особисте майно та пенсійні кошти.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позов подано з метою захисту спадкових прав позивача, оскільки предметом заявлених позовних вимог є стягнення нарахованих, але не отриманих спадкодавцем позивача за життя сум пенсії, тобто виплат, які є спадковою масою і не стосуються порядку нарахування соціальних виплат. Тобто вимоги є майновими (стягнення грошових коштів), а правовідносини між сторонами - цивільними. Спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Отже, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 по адміністративній справі № 520/20573/2, яке ухвалене та набрало законної сили за життя спадкодавця ОСОБА_2 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести йому перерахунок та виплату пенсії, однак суми пенсії, що належали чоловіку позивачки, залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.

Заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про те, що суми недоодержаної пенсії не входять до складу спадщини, та посилання на статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є безпідставними, оскільки, як вже зазначалось, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , а тому вона успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Упродовж шестимісячного строку після смерті ОСОБА_2 позивачка не зверталась за виплатою цих сум безпосередньо до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, та їй такі суми не виплачено, тому вони увійшли до складу спадщини.

При цьому сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя внаслідок неправомірних дій пенсійного фонду, який не виконував у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 673/393/19, від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18, від 22 лютого 2024 року у справі № 461/5878/22.

Таким чимном, спадщину після смерті спадкодавця, ОСОБА_2 , прийняла ОСОБА_1 шляхом звернення до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округа Харківської області Саварінської Н.В. у встановлений законом шестимісячний строк, де було заведено спадкову справу № 71908960, номер у нотаріуса 09/2024.

Копію Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 26.01.2024 надаю до позовної заяви.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саварінської Н.В. від 28.08.2024 спадкоємцем майна ОСОБА_3 за законом є я - ОСОБА_1 .

Отже, я маю право на отримання вказаної суми недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у спадщину, оскільки недоотримані суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Між тим, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.08.2024 року №139/02-31, виданої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саварінської Н.В. ,мені було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію. В обґрунтування відмови нотаріус посилалась на лист ГУ ПФ в Харківській області від 16.04.2024 та відсутність даних про розмір недоотриманої пенсії.

Так, листом ГУ ПФ України в Харківській області від 16.04.2024 повідомило приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саварінську Н.В., що ОСОБА_2 , отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплату пенсії ОСОБА_2 припинено у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_3 , статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з війсь служби, та деяких інших осіб» визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонеру залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам ного сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які прожинали із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Щодо твердження сторони відповідача про необхідність звернення з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, то колегія суддів не бере його до уваги. При цьому зважає, що позивачка зверталася з такою заявою та ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі №520/13361/21, її заяву було залишено без задоволення.

Слід також зазначити, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2019 року в справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу Пенсійного Фонду України щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача.

Крім того, звернула увагу, що вказане процесуальне питання, у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішений за правилами статей 52, 379 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, спосіб захисту порушених прав позивача є ефективним, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також, спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії, яка належала спадкодавцю за життя, тому цей спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої спадкодавцю (батьку позивача) пенсії дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача.

Отже, спір, що виник у зв`язку з відмовою органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішений за правилами статей 52, 379 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 28 листопада 2023 року у справі № 420/244/20, від 14 березня 2024 року у справі№ 420/3331/21, від 19 вересня 2024 року у справі № 500/620/20.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи

Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до статті 141 ЦПК України. Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, і нею при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 968 грн. 96 коп., сплачену суму судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 76-81, 133-141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: приватний нотаріус Саварінська Наталія Вікторівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування задовольнити частково.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , недоотриману ним за життя пенсію в розмірі 55 294 (п`ятдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн 79 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України cтрок на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2025 року.

Сторони:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , м.Харків, м-н Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх.

Головуючий суддя В.М. Яковлева