Справа № 347/1270/25
Провадження № 2/347/739/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором мотивуючи свої вимоги тим, що 29 червня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8038921.

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер його мобільного телефону, зазначений у договорі. Підписанням кредитного договору Відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами надання позики, зокрема з Правилами надання коштів у позику ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», розміщеними на офіційному сайті creditplus.ua, розуміє їх зміст і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

На виконання умов договору Первісний кредитор перерахував Відповідачу кредитні кошти в повному обсязі. Водночас Відповідач, всупереч взятим на себе зобов`язанням, не повернув отримані грошові кошти у встановлений строк та не сплатив нараховані відсотки, чим порушив умови кредитного договору.

27 лютого 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено договір факторингу №27022025, відповідно до якого Первісний кредитор відступив Позивачу права грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 .

Згідно з витягом із реєстру боржників від 27.02.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 98 670 грн, що складається з: 29 900 грн основна сума боргу; 53 820 грн заборгованість за відсотками; 14 950 грн пеня та штрафні санкції.

Після відступлення права вимоги Позивач набув статусу нового кредитора у зобов`язанні. Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору факторингу, з моменту підписання акта приймання-передачі реєстру боржників право вимоги перейшло до Позивача, який отримав усі права та обов`язки Первісного кредитора.

Незважаючи на повідомлення про відступлення права вимоги, Відповідач не виконав свої зобов`язання, жодних платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки Первісного кредитора не здійснив.

Таким чином, станом на 27 лютого 2025 року за Відповідачем обліковується непогашена заборгованість у розмірі 98 670 грн за кредитним договором №8038921, що підтверджується наданими доказами кредитним договором, договором факторингу, витягом із реєстру боржників та розрахунком заборгованості.

Оскільки Відповідач добровільно не погасив заборгованість, Позивач змушений звернутися до суду з метою захисту своїх порушених майнових прав шляхом стягнення суми заборгованості у судовому порядку.

Представник Позивача подав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки.

З огляду на наведене, суд, керуючись положеннями статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, тому вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 281 Цивільного процесуального кодексу України, Косівським районним судом Івано-Франківської області 30.10.2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надані сторонами докази, а також перевіривши доводи позовної заяви у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом із наданих позивачем письмових доказів, що долучені до матеріалів справи, 29 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 (далі Відповідач, Позичальник) було укладено кредитний договір №8038921.

Вказаний кредитний договір укладено в електронній формі та підписано Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер мобільного телефону, зазначений у договорі, що підтверджується копією електронного документа та відомостями про використання одноразового ідентифікатора.

Згідно з пунктом 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку Позичальника. Відповідно до пункту 2.4 договору, моментом надання кредиту є день перерахування коштів на зазначені реквізити. Факт перерахування кредитних коштів у розмірі 29 900 грн підтверджується довідкою про здійснення переказу та випискою з особового рахунку.

Підписанням кредитного договору Відповідач підтвердив, що ознайомлений із його умовами та Правилами надання коштів у позику ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», розміщеними на офіційному сайті creditplus.ua, погодився з ними та зобов`язався виконувати умови договору.

Згідно з умовами вказаного Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.

У відповідності до статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

На виконання умов договору Первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі, натомість Відповідач, порушуючи умови договору, не здійснив повернення кредитних коштів та не сплатив нараховані проценти, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Як убачається з договору факторингу №27022025 від 27 лютого 2025 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Первісний кредитор відступив Позивачу права грошової вимоги за низкою кредитних договорів, у тому числі за кредитним договором №8038921, укладеним із ОСОБА_1 .

Згідно з витягом із реєстру боржників, що є невід`ємним додатком до договору факторингу, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 98 670 грн, яка складається з: 29 900 грн основна сума боргу; 53 820 грн заборгованість за відсотками; 14 950 грн пеня та штрафні санкції.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 договору факторингу та акта приймання-передачі реєстру боржників, право грошової вимоги перейшло до Позивача з моменту підписання зазначених документів, унаслідок чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статусу нового кредитора у зобов`язанні.

Як підтверджується матеріалами справи, Позивач повідомив Відповідача про відступлення права вимоги шляхом направлення відповідного повідомлення. Однак, незважаючи на це, Відповідач свої зобов`язання не виконав і жодних платежів на погашення заборгованості ні на рахунок Позивача, ні на рахунок Первісного кредитора не здійснив, що підтверджується розрахунком заборгованості та довідкою про відсутність надходжень.

Таким чином, на підставі наданих до суду доказів кредитного договору №8038921, договору факторингу №27022025, витягу з реєстру боржників, акта приймання-передачі права вимоги, повідомлення боржника про відступлення права вимоги та розрахунку заборгованості суд дійшов висновку, що вимоги Позивача є належним чином підтвердженими і доведеними.

Станом на 27 лютого 2025 року розмір непогашеної заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 98 670 грн, що підтверджено матеріалами справи та не спростовано Відповідачем будь-якими доказами.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до укладеного відповідачем договору позики, такий був укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

Підписанням Договору позики відповідач в справі підтвердив, що він ознайомлений з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного Договору Відповідач також підтверджує, що умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та Фінансового стану, а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті Фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Судом встановлено, що за укладеним Договором факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (Ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Відповідно до Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно відповідних Додатків після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Таким чином, суд доходить висновку, що будь який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що відповідач, незважаючи на належним чином направлені на його адресу повідомлення, свої зобов`язання за умовами кредитних договорів не виконує.

Після відступлення права грошової вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відповідач не здійснив жодного платежу в рахунок погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.

Згідно з поданими позивачем розрахунками заборгованості, з моменту набуття ним права вимоги до відповідача жодних нових штрафних санкцій чи пені нараховано не було.

Судом встановлено, що відповідач має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 98 670 грн 00 коп., яка складається з: 29 900 грн 00 коп. основна сума боргу; 53 820 грн 00 коп. заборгованість за відсотками; 14 950 грн 00 коп. пеня та штрафні санкції.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами у загальній сумі 98 670 грн 00 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 530, 612, 625, 10481050, 1054 Цивільного кодексу України, а також статтями 263265, 280282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити: IBAN НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за кредитним договором №8038921 у розмірі 98 670 грн 00 коп.

(дев`яносто вісім тисяч шістсот сімдесят гривень 00 копійок), а також 3 028 грн 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І.Крилюк