КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 про зміну предмету позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про скасування свідоцтва про реєстрацію права власності,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2025 року, постановлену під головуванням судді Скрипник О.Г.,-

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про скасування свідоцтва про реєстрацію права власності.

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про зміну предмету позову та просила: витребувати з незаконного володіння відповідачів частину земельної ділянки з кадастровим номером :05:018:5005 та :05:018:5006.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_2 заперечила щодо вимог апеляційної скарги.

Представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поклалась на розсуд суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що подана заява ОСОБА_1 про зміну предмету позову не відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України, оскільки в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

За п. 2 ч. 2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета і підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у ст. 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не повною мірою забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмета позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

Колегією суддів встановлено, що звертаючись до суду з позовом у червні 2023 року, ОСОБА_1 визначила предметом позову: визнання незаконним та скасування рішення Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 від 26 квітня 2018 року № 31; скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 18 липня 2018 року, видане Реєстраційною службою міськрайонного управління юстиції Київської області, яке підтверджує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1242 га з кадастровим номером :05:018:5005; припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власностіОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1242 га з кадастровим номером :05:018:5005, зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 18 липня 2018 року, виданого Реєстраційною службою міськрайонного управління юстиції Київської області, номер запису про право власності; визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0, 1242 га ОСОБА_2 з кадастровим номером :05:018:5005 № 131208475 вiд 18 липня 2018 pоку, HB-018 вiд 27 лютого 2018 року, проведену відділом у Києво-Святошинському районі та м. Ірпеня Головного управління Держгеокадастру у Київській області; визнання незаконним та скасування рішення бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_3 від 26 квітня 2018 року № 30; скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Реєстраційною службою міськрайонного управління юстиції Київської області, яке підтверджує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1208 га з кадастровим номером :05:018:5006; припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1208 га з кадастровим номером :05:018:5006, зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою міськрайонного управління юстиції Київської області; визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0, 1208 га з кадастровим номером :05:018:5006, HB-018 від 06 березня 2018 року проведену відділом у Києво-Святошинському районі та м. Ірпеня Головного управління Держгеокадастру у Київській області; стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат.

Обгрунтовуючи підстави позовних вимог, ОСОБА_1 зазначила, що між сторонами існує спір щодо встановлення межі між земельними ділянками, які їм належать на праві власності. Позивач вважає, що під час виготовлення технічної документації у 2013 році допущено помилкові координати поворотних точок земельної ділянки, що в результаті призвело до зміщення координат.

ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 , скориставшись помилкою землевпорядників, вирішив змінити межі своєї земельної ділянки та звернувся до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні ділянкою, що порушує права позивача. Враховуючи, що відповідач вимагає перенести паркан та знести будівлю, відтак, вказане призведе до зменшення загальної площі земельної ділянки ОСОБА_1 .

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про зміну предмету позову та просила: витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 частину земельної ділянки з кадастровим номером: :05:018:5005 площею 54 кв.м з координатами поворотних точок згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 04 липня 2025 року № 1-04/07, проведеної судовим експертом Мисковцем Н.О.; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 частину земельної ділянки з кадастровим номером :05:018:5006 площею 37 кв.м з координатами поворотних точок згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 04 липня 2025 року № 1-04/07, проведеної судовим експертом Мисковцем Н.О.

Дослідивши заяву про зміну предмету позову, колегію суддів встановлено, що ОСОБА_1 замінено одні позовні вимоги іншими, відтак, відбулась зміна предмета поданого позову.

Колегія суддів звертає увагу, що первісні основні підстави позову ОСОБА_1 залишила незмінними.

Враховуючи те, що позивач змінила лише предмет позову та не змінювала предмет та підстави позову одночасно, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про залишення заяви ОСОБА_1 про зміну предмету позову без задоволення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, судомпершої інстанції зазначено, що заява ОСОБА_1 виходить за межі спірних правовідносин, не відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України, оскільки в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову.

Проте, оскаржувана ухвала суду не містить обгрунтування з яких мотивів суд першої інстанції дійшов до висновку про зміну підстав позову ОСОБА_1 .

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 14 серпня 2025 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2025 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 03 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко