Провадження № 2/369/3229/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

за участю секретаря Іларіонова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу №369/14146/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Конюшко Денис Борисович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення збитків, внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 10 грудня 2023 року об 11 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Tesla Model Y», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі М-05 сполучення «КиївОдеса» на 19 км + 500 м, під час перестроювання зі своєї смуги руху в іншу смугу попутного напрямку, не надав переваги в русі автомобілю «Daihatsu Terios», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався прямо в попутному напрямку в тій смузі, в яку мав намір перестроїтися водій ОСОБА_2 , чим створив аварійну ситуацію для автомобіля «Daihatsu Terios», д.н.з. НОМЕР_3 , змусивши водія ОСОБА_3 різко змінити швидкість та напрямок руху, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України.

Вина водія ОСОБА_2 підтверджується протоколом, схемою ДТП та постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року.

Як зазначає представник позивача, страховою організацією ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було сплачено 71 158,46 грн, однак сума виплати не покриває весь розмір заподіяної автомобілю позивача. Позивачем фактично понесено витрати на здійснення відновлювального ремонту належного їй ТЗ у розмірі 208 412,75 грн. Зазначені витрати підтверджуються: товарним чеком № 14 від 17 січня 2024 року на суму 66 800,00 грн; рахунком на ремонтні роботи № 5 від 03 квітня 2024 року на суму 110 760,00 грн; актом виконаних робіт № ФО-К-001118 від 14 травня 2024 року на суму 32 643,00 грн, з яких 30 852,75 грн стосуються ремонту, спричиненого ДТП.

При розрахунку загальної вартості ремонту не враховувалися роботи, не пов`язані з ДТП, а саме: заміна оливи двигуна, фільтра, прокладки зливного болта та оливи на загальну суму 1 790,25 грн. Інші роботи, включені до акта, на думку Позивача, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, зокрема: заправка кондиціонера після тривалого простою автомобіля, заміна гальмівних колодок, ремонт супорта, заміна важеля підвіски та амортизатора, оскільки удар у ДТП частково прийшовся на переднє колесо. У зв`язку з цим Позивач вважає, що з Відповідача підлягає стягненню різниця між повною сумою понесених витрат та страховим відшкодуванням, що становить: 208 412,75 грн 71 158,46 грн = 137 254,29 грн.

На підставі викладеного, з урахуванням пошкодження майна позивача внаслідок ДТП та душевних страждань, яких вона зазнала, ОСОБА_1 вважає, що має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у сукупному розмірі 137 254,29 грн.; моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; судові витрати у розмірі 29 583,74 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

11 лютого 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач ОСОБА_2 заперечував проти позовних вимог у викладеному позивачем вигляді. Просив суд задовольнити позовні вимоги частково з урахуванням фактичної суми збитків, завданих автомобілю позивача у розмірі 48 845,04 грн., а в решті позовних вимог відмовити.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Судом встановлено, що 10 грудня 2023 року об 11 годині 00 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Tesla Model Y», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі М-05 сполучення «КиївОдеса» на 19 км + 500 м, під час перестроювання зі своєї смуги руху в іншу смугу попутного напрямку, не надав переваги в русі автомобілю «Daihatsu Terios», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався прямо в попутному напрямку в тій смузі, в яку мав намір перестроїтися водій ОСОБА_2 , чим створив аварійну ситуацію для автомобіля «Daihatsu Terios», д.н.з. НОМЕР_3 , змусивши водія ОСОБА_3 різко змінити швидкість та напрямок руху. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пп. «д» п. 2.3, п. 10.4 Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року у справі №357/16390/23 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до Висновку експерта №495/12-23 про оцінку транспортного засобу, складеного 09 січня 2024 року експертом Баранковим Олегом Олександровичем, який має кваліфікацію оцінювача у напрямку оцінки майна: «оцінка об`єктів у матеріальній формі» і спеціалізацію «оцінка колісних транспортних засобів» (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №8135 від 27 липня 2013 року, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №0863-ПК від 30 листопада 2022 року), та на підставі договору про проведення експертиз №495/12-23 від 20 грудня 2023 року, укладеного між СОД ТОВ «Клевер Експерт» та ОСОБА_1 проведена оцінка транспортного засобу марки DAIHATSU TERIOUS, д.р.н. НОМЕР_4 , вартість матеріального збитку, завданого вказаному транспортному засобу, станом на 09 січня 2024 року з урахуванням ПДВ становить 80 223,93 грн.

Відповідно до ремонтної калькуляції №495/12-23 загальна вартість ремонту транспортного засобу DAIHATSU TERIOUS, д.р.н. НОМЕР_4 становить 171 158,14 грн.

27 березня 2024 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснено виплату за результатами ДТП на суму 71 158,46 грн. (зі зменшенням на суму франшизи у розмірі 3 200,00 грн, що підтверджується довідкою від АТ КБ "Приватбанк"№SKMC2D76O81EO8Q1 від 18 квітня 2024 року.

Відповідно до рахунку №5 від 03 квітня 2024 року, складеного виданого ФОП ОСОБА_4 загальна вартість ремонту транспортного засобу DAIHATSU TERIOUS, д.р.н. НОМЕР_4 становить без ПДВ110 760,00 грн.

Будь-яких доказів відшкодування позивачу завданої шкоди відповідачем суду не надано.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

01 січня 2025 року вступив у дію новий Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №3720-IX (далі Закон №3720-IX).

Відповідно до підп. 14 п. 3 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону № 3720-IX встановлено, що дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 1, ст. 1 із наступними змінами).

А відтак, суд зазначає, що при вирішенні даного позову по суті застосуванню підлягають положення Закону, який діяв на час виникнення спірних правовідносин (Закон № 1961-IV в реакції від 01.07.2024 року зі змінами до 01.01.2025 року, далі - Закон № 1961-IV).

Так, цей Закон № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу «Tesla Model Y», д.н.з. НОМЕР_1 на момент настання ДТП була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № 216669624, з лімітом відповідальності Страховика за шкоду завдану майну у розмірі 160 000,00 грн. та франшизою у розмірі 3 200,00 грн.

27 березня 2024 року страховою компанією ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснено виплату за результатами ДТП на суму 71 158,46 грн (зі зменшенням на суму франшизи у розмірі 3 200,00 грн, що підтверджується довідкою від АТ КБ "Приватбанк"№SKMC2D76O81EO8Q1 від 18 квітня 2024 року.

Водночас, відповідно до Висновку експерта №495/12-23 про оцінку транспортного засобу, складеного 09 січня 2024 року експертом Баранковим О.О., вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу марки DAIHATSU TERIOUS, д.р.н. НОМЕР_4 без урахування ПДВ становить 80 223,93 грн., з огляду на що, суд робить висновок, що ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» мало сплатити на користь потерпілого страхову суму у загальному розмірі 77 023,93 грн.

Таким чином, з урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту (171 158,14 грн.) та страховою сумою (77 023,93 грн.) у розмірі 94 134,21 грн. (171 158,14 77 023,93 = 94 134,21).

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої і душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна (п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 вказаної Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, в результаті протиправних дій відповідача було спричинено пошкодження майна позивача, що вплинуло на якість її повсякденного життя та спричинило душевні страждання.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Враховуючи викладене, з урахуванням обставин, встановлених під час судового розгляду, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., завданої останній внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такий розмір моральної шкоди відповідає ступеню перенесених нею страждань внаслідок пошкодження її транспортного засобу, при визначенні якої враховувались вимоги розумності та справедливості.

Суд враховує, що практикою Європейського Суду з прав людини визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав середня нормально реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду), однак у цій справі позивачем не надано жодного доказу в частині обґрунтування суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Щодо витрат, пов`язаних із розглядом справи на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення ч. 5 ст. 137 ЦПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із судовим розглядом справи, не надходило.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача - адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем на підтвердження надання правничої допомоги надано: копію ордера про надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1146545, копію посвідчення адвоката України, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №803, копію договору про надання правової допомоги №03/04/24-ЮП/IL від 03 квітня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем, акт виконаних робіт №01 до зазначеного договору, а також детальний опис робіт (наданих послуг) від 15 липня 2024 року на суму 15 000 грн за надану правничу допомогу. Таким чином, є документально підтвердженими витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 22, 23, 1166, 1187 ЦК України, та ст.ст. 4, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, внаслідок ДТП, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 94 134 (дев`яносто чотири тисячі сто тридцять чотири) грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 183 (одна тисяча сто вісімдесят три) грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА