ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/5586/24 Номер провадження 22-ц/814/2908/25Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Чумак О.В.,

суддів: Карпушина Г.Л., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Чемерис А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2025 року, ухвалене суддею Зуб Т.О.

за позовом Комунального підприємства «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання незаконним дій посадових осіб за ненадані житлово-комунальні послуги, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за період з 01.04.2017 по 01.04.2024 у розмірі 3097,21 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» здійснює діяльність по виробництву теплової енергії та надання інших житлово-комунальних послуг, в тому числі утримання будинків та прибудинкових територій (управління). КП «ОК ЖКК Щербанівської сільської ради» є правонаступником прав та обов`язків КП «Житлово-комунальний комбінат с. Розсошенці Полтавського району». Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області визначила виконавцем послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій КП «Житлово-комунальний комбінат с. Розсошенці Полтавського району», правонаступником якого є КП «ОК ЖКК Щербанівської сільської ради».

ОСОБА_1 є власницею 16/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Між ОСОБА_1 та КП «ОК ЖКК Щербанівської сільської ради» виникли фактичні відносини по наданню житлових послуг, перелік яких визначено рішеннями виконкому Щербанівської сільської ради.

Відповідач є споживачем житлових послуг, користувалася наданими послугами та частково проводила оплату, але у повному обсязі взяті на себе зобов`язання не виконує.

ОСОБА_1 вважається такою, що уклала договір з комунальним підприємством, оскільки фактично прийняла його умови. В січні 2009 року споживачем оплачені надані КП «ОК ЖКК» послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 14,42 грн. Фактом оплати ОСОБА_1 підтверджено наявність фактичних відносин між сторонами.

Судовим наказом Полтавського районного суду Полтавської області у справі за № 545/3497/24 від 22.08.2024 р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за житлові послуги в розмірі 7195,78 грн. та 302,80 грн. на відшкодування судових витрат.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.11.2024 р. вказаний судовий наказ скасовано, позивачу роз`яснено право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання незаконним дій посадових осіб за ненадані житлово-комунальні послуги, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.11.2008 року вона зверталась з заявою до КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» про розірвання договору на надання послуг.

Тобто, з 2008 року між позивачем та відповідачем не існує ніяких договірних зобов`язань щодо надання будь-яких комунальних послуг. Всі комунальні послуги з грудня 2008 року ОСОБА_1 сплачує окремо по рахунках до комунальних установ, а саме: Полтававодоканал, Полтаваенергозбут та Полтавагаз, про що свідчать договори які заключені позивачем про надання даних послуг. Особисто вона з КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» ніякого договору у письмовій формі не укладала.

Під час всіх судових процесів та пошуку неіснуючого договору, переписки та сварок з відповідачем стан здоров`я ОСОБА_1 через хвилювання значно погіршився. Позивач звернулась до лікаря, зі скаргами на стійкий від терпимого до вираженого головного болю, погіршення і зору на праве око, періодичне двоїння в очах, запаморочення, хиткість при ході, виражену загальну слабкість, порушення сну, відчуття тривоги, неспокою, періодичне отерпіння пальців рук, нервове перезбудження, які зазначені у Консультаційному висновку спеціаліста, лікаря-невропатолога Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Полтавській області» від 11.12.2024 року. Після всіх нервових зривів, які були заподіяні позивачу з боку відповідача, ОСОБА_1 проходила лікування, що підтверджено чеками з аптеки на суму 3982,37 грн., а також бензин для постійних поїздок до відповідача було витрачено 4562, 90 грн., а всього 8545,27 грн.

Вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй моральну шкоду, завдану незаконними діями на суму 50000 грн.

Враховуючи вищенаведене, просить визнати діяльність посадових осіб КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінату Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» незаконною щодо стягнення коштів за ненадані житлово-комунальні послуги; зобов`язати повернути незаконно стягнуті кошти на суму 5577,84 грн.; стягнути витрати на лікування та бензин на суму 8545,27 грн., моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн., понесені витрати на правничу допомогу.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2025 року позовні вимоги Комунального підприємства «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області»» заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2017 року по 01.04.2024 року в сумі 3097 грн. 21 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання незаконним дій посадових осіб за ненадані житлово-комунальні послуги, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінату Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами відсутні договірні зобов`язання, оскільки договір з КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» вона не укладала, перелік послуг, які були надані відповідачем матеріали справи не містять, що свідчить про неправомірність наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості.

Окрім того, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за період з 01.04.2017 по 01.04.2024 в сумі 3097,21 грн. КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» було пропущено строк позовної давності.

Вважає безпідставною відмову суду у задоволенні позовних вимог про відшкодування завданої їй моральної шкоди, оскільки в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази погіршення стану здоров`я апелянта внаслідок неправомірних дій КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області».

Від представника КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» адвоката Щепіної О.В. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання з`явився представник КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» адвокат Щепіна О.В., а також ОСОБА_1 та її представник Гарківець Л.В.

Представник Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» згідно Статуту здійснює діяльність по виробництву теплової енергії та надання інших житлово-комунальних послуг, в тому числі утримання будинків та прибудинкових територій (управління), та є правонаступником прав та обов`язків КП «Житлово-комунальний комбінат с. Розсошенці Полтавського району» (т. 2, а.с. 7-13).

Рішенням від 23.12.2009 року Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області визначила виконавцем послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій КП «Житлово-комунальний комбінат с. Розсошенці Полтавського району», правонаступником якого є КП «ОК ЖКК Щербанівської сільської ради» (т. 2, а.с. 18).

ОСОБА_1 є власницею 16/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 25-26).

Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються КП «ЖКХ с. Розсошенці» були встановлені рішенням Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 20.03.2008 року (т. 2, а.с. 16-17) та у подальшому змінювалися рішеннями Ради від 25.01.2011 року, від 17.04.2018 року, від 25.10.2019 року, 09.07.2021 року, від 07.04.2022 року (т. 2, а.с. 19-24).

ОСОБА_1 вказує, що всі комунальні послуги з грудня 2008 року вона сплачує окремо по рахунках до комунальних установ, а саме: Полтававодоканал, Полтаваенергозбут та Полтавагаз, про що свідчать договори які заключені позивачем про надання даних послуг (т. 1, а.с. 13, 14, 15, 16). З КП «Обслуговуюча компанія Житлово-комунальний комбінат Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» ніякого договору у письмовій формі не укладала.

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, відповідач користувалася наданими послугами та частково проводила оплату, зокрема, в січні 2009 року оплачені надані КП «ОК ЖКК» послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 14,42 грн., але у повному обсязі взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 не виконує (т. 2, а.с. 27-31).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правило статті 526 ЦК України є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За приписами статей 530, 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно із статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги до житлово-комунальних послуг належить, зокрема житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Ця послуга включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448 цс 19) та в постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107 св 18), від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204 св 18), від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449 св 22), від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22 (провадження № 61-9399 св 23), від 25 березня 2024 року у справі № 462/1232/23 (провадження № 61-16076св23).

Частиною 4 статті 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Отже, власник та/або наймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку несе також обов`язок з витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Ураховуючи вимоги частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.

У справі, яка переглядається, встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 склалися фактичні договірні відносини, за якими відповідачу надавалися житлово-комунальні послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, які вона була зобов`язана оплачувати, оскільки фактично користувалася ними.

Проте, ОСОБА_1 належним чином не виконувала покладені на неї зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за спожиті послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, внаслідок чого за період з 01.04.2017 по 01.04.2024 утворилася заборгованість у розмірі 3097,21 грн.

Відповідач не надала суду жодних доказів на підтвердження того, що у спірний період послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій надавалися іншим управителем, а не позивачем. Нормами Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено, що управитель або виконавець повинен надавати споживачу акти виконаних робіт щомісячно щодо фактично наданих послуг. При цьому відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялася, належних і допустимих доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, останньою не надано.

Долучена до апеляційної скарги заява ОСОБА_1 , яка датована 12.01.2009, не може слугувати належним та допустимим доказом її відмови від отримання послуг позивача, оскільки не містить відомостей щодо її отримання КП «Житлово-комунальний комбінат с. Розсошенці Полтавського району».

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 є власником 16/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою позивачем надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в тому числі й відповідачу, проте оплата цих послуг не була забезпечена споживачем ОСОБА_1 у встановлений строк та у розмірі спожитої житлової послуги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з грудня 2008 року вона сплачує окремо по рахунках до комунальних установ, а саме: Полтававодоканал, Полтаваенергозбут та Полтавагаз, не можуть слугувати підставою для звільнення її від оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які надаються позивачем, оскільки вищевказаним організаціям була здійснена за інші житлово-комунальні послуги.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року розділ "Прикінцевітаперехідніположення"ЦивільногокодексуУкраїни доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року та діяв до 30.06.2023 року.

Окрім того, відповідно до п. 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

У зв`язку з викладеним, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 № 540-IX, тобто з 02.04.2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину та воєнного стану в Україні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позивачем не пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за період з 01.04.2017 по 01.04.2024.

Отже, суд першої інстанцій дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову КП «Житлово-комунальний комбінат с. Розсошенці Полтавського району» та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 .

Викладені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з судовим рішенням, переоцінки висновків рішення суду.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Г.Л. Карпушин

Л.І. Пилипчук