Справа № 307/547/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2025 року в справі №307/547/25 (головуючий суддя Ніточко В.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

В лютому 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту №679794 від 11.08.2021 у розмірі 19040,08 грн, та стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн..

Позовні вимоги мотивовано тим, що 11 серпня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №679794, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 12500 грн. 00 коп., строком на 730 днів, з 85 % річних. Вказує, що умови договору було погоджено відповідачкою шляхом підписання індивідуальної частини договору, а надання кредитних коштів споживачеві підтверджено платіжним документом.

Позивач зазначає, що 28.08.2023 згідно з умовами договору факторингу №2808-23 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги за кредитним договором №679794 від 11.08.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», таким чином ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача.

Зазначає, що в порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, а відтак згідно з Договором факторингу сума боргу перед новим кредитором становила 19040,08 грн, із яких: 9040,81 грн. заборгованість за тілом кредиту та 9 999,27 грн. заборгованість за відсотками. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, позивач зазначив, що вказана сума є співмірною із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову. До позовної заяви додано акт №679794 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 28.01.2025, детальний опис робіт, виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості та договір про надання правової допомоги №402649746 від 01.11.2024.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2025 ркоу позов ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №679764, укладеним 11 серпня 2021 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ», та ОСОБА_1 , в сумі 19 040 грн. 08 коп. (з яких: 9040 грн. 81 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 9 999 грн. 27 коп. заборгованість за відсотками).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати за надання правничої допомоги в сумі 4 000 грн. та вирішено питання стягнення судового збору.

Рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми заборгованості мотивовано тим, що умови кредитного договору відповідачем не виконані, а сума що підлягає погашенню за кредитним договором та її розрахунок відповідачем не спростовані.

В частині задоволення позовних вимог щодо стягнення суми витрат на правничу допомогу суд встановив, що заявлена позивачем сума до стягнення з відповідача не є спів мірною із категорією справи, предметом спору та сумою спору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржила таке в апеляційному порядку. Зазначала, що про рішення суду їй стало відомо 04.06.2025 у Укрсіббанку, куди звернулась у зв`язку із блокуванням її банківської картки.

В апеляційній скарзі відповідачка вказує, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням процесуальних норм, оскільки не повідомляв її про розгляд справи, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості подати відзив на позовну заяву.

Зазначає, що з 2004 року в Закарпатській області не проживає, а отже кредит не брала та такий їй ніхто не міг надати, оскільки має 69 років та є пенсіонеркою 19 років.

Просить суд скасувати рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.03.2025; скасувати виконавчий лист, виданий 09.05.2025; винести ухвалу про зняття арешту з її банківських рахунків.

Судове засідання просила провести без її участі.

Доповнення до апеляційної скарги, які були подані відповідачем 21.07.2025, ухвалою Закарпатського апеляційного суду 05.08.2025 залишені без розгляду як такі, що подані поза межами строку на апеляційне оскарження.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу

На вказану апеляційну скаргу позивач ТОВ «Діджи Фінанс» подало відзив, у якому просить апеляційний суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Тячівського районного суду Закарпатської області залишити без змін.

У відзиві товариство вказує, що позивач свій обов`язок щодо направлення копії позовної заяви відповідачу виконав належним чином, про що свідчить додаток до позовної заяви «Докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу», в яких міститься ТТН № 609 від 01 лютого 2025 року. Щодо належного повідомлення відповідача товариство посилається на висновки Верховного Суду в постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11 (провадження № 61-6596ск20).

Вважає, що суд першої інстанції прийняв правомірне рішення, яким стягнуто з відповідачки залишок тіла кредиту та відсотків, нарахованих первісним кредитором, переданих в межах Договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року. Вказує, що суд першої інстанції вірно дослідив матеріали справи та взяв до уваги, що неодноразово були сплати кредитної заборгованості, про які свідчить розрахунок заборгованості, що міститься в додатках до позовної заяви.

Суд першої інстанції, дослідивши належним чином докази, розуміє, що шахраї не сплачували б дану заборгованість, а сплати здійснювались зацікавленою особою, яка вчинила даний правочин з власного волевиявлення та повному розумінні вчинення своїх дій.

Позивач зазначає, що 11 серпня 2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування, відповідачка уклала договір про споживчий кредит № 679794 з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ». Вказаний договір № 679794 від 11.08.2021 підписаний відповідачкою власноруч, про що свідчить підпис відповідачки в самому договорі.

Звертає увагу суду, що кредитний договір № 679794 від 11.08.2021 не визнаний недійсним чи/або неукладеним у встановленому законом порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, не спростована.

Зазначає, що кредит №679794 від 11 серпня 2021 року укладався в Одеському відділенні №56 за посередництвом АТ «ТАСКОМБАНКУ», яке знаходиться за адресою: м. Одеса, прос. Шевченка, буд. 29. На підтвердження вказаних обставин, позивачем до відзиву додано скрін-шоти: мал.2 скрін-шот адреси відділення, де оформлявся спірний кредит, мал.№3 скріншот з договору з печаткою спеціаліста відділу кредитування, мал.№4 скрін-шот з адресою для листування відповідачки, мал.№5 скрін-шот з адресою місьця роботи відповідачки, який вона зазначила під час укладання кредитного договору.

Вказує, що стороною відповідача до апеляційної скарги не надано жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору, або спростування факту перерахування та отримання нею кредитних коштів. Серед матеріалів справи відсутні докази на підтвердження факту, що персональні дані відповідачки (копія паспорта громадянина України, РНОКПП), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені. Підписи у кредитному договорі і апеляційній скарзі однакові, адреса укладання договору співпадає з місцем проживанням відповідачки, та відповідачка сама цю адресу зазначила у апеляційній скарзі та у кредитному договорі. Будь яких доказів, які б спростували укладення договору іншою особою, ніж ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. Позивач посилається на ч. 1 ст. 81 ЦПК України, за якою на відповідача покладається обов`язок доводити свої заперечення відповідними доказами.

У відзиві представник позивача просить також стягнути з відповідачки на свою користь витрати на правничу допомогу, пов`язану із поданням відзиву на апеляційну скаргу, в розмірі 6000 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 подала заперечення на відзив на апеляційну скаргу, зазначивши, що із таким не погоджується повністю, оскільки вважає, що позивачем не доведено отримання відповідачкою коштів, а підпис в кредитному договорі вчинено від її імені іншою особою. У запереченні відповідачка додатково вказала, що кредит від ТОВ «Бегемот кредит» (ред.. «СЛОН КРЕДИТ») не отримувала, оскільки в Закарпатській області не зареєстрована. Зазначає, що з матеріалами справи не ознайомлена та бажає з такими ознайомитись.

Додатково зазначила, що позов пред`явлено позивачем з порушенням територіальної підсудності, оскільки такий подано не за місцем проживання відповідача. У зв`язку з чим просить рішення суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити, відмовити позивачу у задоволенні позову.

Також зазначала, що хоче ознайомитись з матеріалами справи. Проте своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи в період з 28.08.2025 (часу подання заяви) і до ухваленя судового рішення відповідачка не скористалась.

19.09.2025 (згідно зі штампом на пошовому конверті) ОСОБА_1 подала суду для відома та приєднання до матеріалів справи копію рішення Тячівського районного суду Закарпатського апеляційного суду від 26.07.2017 у справі №307/883/17, яким визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Межі розгляду справи апеляційним судом

Згідно з вимогами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову в даній справі складає 19 040,08 грн, що є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла таких висновків.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Відповідно до поданої позивачем у справі копії договору №679794 про надання споживчого кредиту від 11.08.2021 вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (а.с.28-33).

За умовами вказаного кредитного договору Товариство зобов`язалось надати позичальнику кредитні кошти в користування, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки.

Згідно з п.1.3 Договору сума кредиту складала 12500 грн. Тип кредиту кредит. Згідно з п.1.4 Строк кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернення 11.08.2023 (включно). Згідно з п.1.5 Тип процентної ставки визначено фіксовану: 25% в день за перший день користування кредитом, та 85% річних за всі наступні дні користування кредитом (а.с.28).

Пунктом 2.1 кредитного договору щодо порядку та умов надання кредиту, сторони погодили, що кошти надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування у розмірі 10000 грн на користь споживача та 2500 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язання з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору (а.с.28).

Згідно з платіжним дорученням №7483 від 11.08.2021 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» через філію «Розрахункового центру» АТ КБ «ПриватБанк» перерахувало кошти згідно з кредитним договором №679794 від 11.08.2021 ОСОБА_1 в розмірі 10000 грн (а.с.43).

Згідно договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги за кредитним Договором №679794 від 11 серпня 2021 року на користь ТзОВ «Діджи Фінанс» (а.с.35-40).

Відповідно до акту приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу №2808-23 від 03.08.2023, 28.08.2023 кредитор ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передав, а фактор ТОВ «Діджи Фінанс» прийняв реєстр прав вимог за договором, складений за формою згідно з додатком 1 до договору (а.с.18)

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 28 серпня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТзОВ «Діджи Фінанс» становить 19040 грн. 08 коп. Нарахування відсотків проводилось до 11.08.2023 до закінчення строку дії кредитного договору (а.с.23).

Згідно з витягу з додатку до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №679794 від 11.08.2021 - станом на 28.08.2023 сума заборгованості за тілом кредиту 9040,81 грн та 9999,27 грн за відсотками (всього - 19040,08 грн) (а.с.22).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наданий позивачем кредитний договір №679794 про надання споживчого кредиту від 11.08.2021, заява-анкета та паспорт споживчого кредиту містить паспортні дані ОСОБА_1 , серію та номер паспорту, зареєстровану адресу позичальника АДРЕСА_2 , ІПН та унікальний номер запису в єдиному державному демографічному реєстрі (а.с.28-34).

Зазначені дані збігаються з відомостями, що містяться в єдиному державному демографічному реєстрі, що підтверджується відповіддю №1118449 від 14.02.2020, надану на запит суду першої інстанції (а.с.58).

При цьому, у Заяві-Анкеті, поряд із вказаним зареєстрованим місцем проживання, зазначено також місце фактичного проживання АДРЕСА_3 (а.с.31).

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 зазначає, що кредитний договір не підписувала, оскільки вже давно не проживає в Закарпатській області.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначила свою адресу « АДРЕСА_4 до запитання». З доданого до матеріалів справи відповідачкою копії рішення Тячівського районного суду від 26.07.2017 вбачається, що ОСОБА_1 визнана такою, що втратила користування квартирою за адресою АДРЕСА_5 (а.с.153-154).

Згідно з копій документів, доданих до кредитного договору вбачається, що останній було оформлено 11.08.2021 в Одеському відділенні №56 спеціалістом відділу по роботі з роздрібними клієнтами ОСОБА_2 (а.с.34). Копії вказаних документів засвідчені підписом ОСОБА_1 ..

Таким чином наявними у матеріалах справи доказами спростовується твердження апелянта про неможливість оформлення кредитного договору в Закарпатській області, оскільки такий було оформлено в Одеському відділенні банку, тобто за місцем перебування відповідачки. На кредитному договорі № 679794 від 11.08.2021 міститься анкетні дані та особистий підпис споживача ОСОБА_1 ..

Недійсність підпису чи неналежність такого відповідачці нею не спростовано, заяв про проведення у справі почеркознавчої експертизи не заявлено.

Факт виконання кредитодавцем ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» умов договору підтверджується відомостями про зарахування коштів в сумі 10000 грн 11.08.2021 на рахунок клієнта ОСОБА_1 : НОМЕР_1 , згідно з платіжним дорученням № 7483 від 11.08.2021 (а.с.43).

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності як факту укладення кредитних договору та отримання відповідачем кредитних коштів, так і факту наявності у відповідача заборгованості за вказаними договорами перед позивачем, який набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі відповідних договорів факторингу.

Таке рішення суду відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідачка не ставить під сумнів умови Договору кредиту, не оспорила істотної умови про розмір відсоткової ставки, вимоги останньої зводяться до заперечень укладення договору, які спростовані наявними у матеріалах справи доказами. Тож такі висновки суду усувають необхідність розгляду відповідності розміру відсоткової ставки.

Щодо тверджень відповідачки відносно розгляду справи з порушенням територіальної підступності та неналежного повідомлення про час судового засідання колегія суддів зазначає наступне.

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (стаття 27 ЦПК України).

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Як зазначалось вище, адреса реєстрації місця проживання відповідача у Тячівському районі Закарпатської області була зазначена у договорі №679794 про надання споживчого кредиту від 11.08.2021 та у Заяві-анкеті.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 24.06.2024 у справі № 554/7669/21, в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, наданої на запит місцевого суду вбачається, що ОСОБА_1 , 1956 року народження, станом на 14.02.2025 була зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с.58).

Таким чином, позивач правомірно звернувся з даним позовом до Тячівського районного суду.

На зазначену адресу Тячівським районним судом Закарпатської області було направлено копію ухвали про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 14.02.2025 (а.с.83).

Однак поштове відправлення було повернуто на адресу місцевого суду без вручення адресату з причин відсутності адресата за вказаною адресою (а.с.67 зворот).

Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачка зареєструвала своє місце проживання у встановленому порядку за іншою адресою.

Оскаржуване судове рішення підписане суддею (а.с.72-78, та на аркуші справи 78 наявний рукописний підпис судді Ніточко В.В.)

Згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що судом забезпечено надання загального доступу до рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.03.2025 12.03.2025 (посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/125688531).

Щодо вимог в апеляційній скарзі про скасування виконавчого листа, виданого 09.05.2025, та зняття арешту з банківських рахунків відповідачки колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 432 ЦПК України, яка міститься у розділі VI ЦПК України «Про цесуальні питання, пов?язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» питання визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, розглядає суд, який видав виконавчий документ, за відповідною заявою, і така вимога не може бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції при перегляді судового рішення про стягненння боргу.

Висновки апеляційного суду

За вищевказаних обставин у справі, що переглядається, колегія суддів встановила, що позивач надав наявні в нього докази на підтвердження факту укладення кредитного договору та видачі ОСОБА_1 кредиту у визначеному в договорі розмірі, а відповідачка будь-яких доказів на спростування факту отримання кредиту або погашення заборгованості у повному розмірі не надала. Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок про неналежне виконання позичальником умов кредитного договору та наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо стягнення судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Представником позивача заявлено вимоги про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи.

Судом апеляційної інстанції було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги .

Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановлено, що правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи ТОВ «Діджи Фінанс» надавав адвокат Білецький Богдан Михайлович, який представляв позивача також в суді першої інстанції на підставі договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.11.2024 (а.с.25-27).

Строк дії вказаного договору визначено пунктом 7.1. до 31.12.2024 (а.с.26). Додатковою угодою №1 від 12.12.2024 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.11.2024 пункт 7.1 договору змінено та продовжено строк договору до 28.02.2025 (а.с.42). Додатковою угодою № від 28.01.2025 до договору про надання правової допомоги від 01.11.2024 розширено предмет вказаного договору та доповнено його новим пунктом 1.2, яким передбачено, що адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 (а.с.41).

У відзиві, поданому у серпні 2025 року до Закарпатського апеляційного суду, представник ТОВ «Діджи Фінанс» директор товариства Романенко М.Е. навів розрахунок витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000 грн. До заяви представником подано акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 18.08.2025 та детальний опис робіт, виконаних адвокатом Білецьким Б.М.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI), договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У ч.3 ст.137 ЦПК України зазначено,що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи заявлений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, на предмет їх пропорційності складності справи, колегія суддів приходить до висновку про їх завищений розмір.

З практики та рекомендації Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вбачєаться, що у своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

Враховуючи складність цієї справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (аналіз апеляційної скарги відповідача та підготовка відзиву на скаргу), апеляційний суд виходить із того, що витрати товариства на правничу допомогу не є співмірними з обсягом наданої допомоги. Дотримуючись критерію розумності розміру понесених стороною витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2 000 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05.08.2025 задоволено клопотання ОСОБА_1 та відстрочено апелянту сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,6 грн. до ухвалення судового рішення в справі. Оскільки підстав для задоводення апелкарги немає, тому з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 3633,6 грн.

Керуючись ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382 384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 ) судовий збір на користь держави в розмірі 3633,6 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні та шістдесят копійок). Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106; призначення платежу *;101; НОМЕР_3 - судовий збір, стягнутий з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави, за рішенням № 307/547/25.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 ) на користь ТОВ Діджи Фінанс» (, 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді