КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025року місто Київ

справа № 761/7235/25

Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року про зупинення провадження у справі, постановлену під головуванням судді Аббасової Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визначити йому спосіб участі у вихованні та безперешкодному спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з відповідачем, а саме:

кожний понеділок та кожна середа в період з 18.00 год. до 20.00 год.;

перша і третя субота кожного місяця в період з 10.00 год. до 16.00 год.; друга та четверта неділя кожного місяця з10.00 год. до 16.00 год.;

в період літніх канікул протягом двох тижнів, в період зимових канікул протягом тижня з дотриманням режиму дня та харчування дитини, з ночівлею по місцю проживання батька чи його перебування на відпочинку разом з дитиною.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року провадження у даній цивільній справі зупинено до набрання рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/17224/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав законної сили.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог посилався на те, що предметом даної справи є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, до якого долучені усі докази, які дозволяють суду встановити та оцінити обставини і факти, які є предметом судового розгляду.

Вказував, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №369/17224/24 відсутня.

Зазначав, що суд першої інстанції проігнорував права дитини, створивши чергову перепону для спілкування з дитиною.

18 вересня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість. Вказував на те, що позивач самоусунувся від виховання доньки та ігнорує свої батьківські обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про зупинення провадження, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року викладено висновок про те, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З огляду на зазначене для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи за наявності доказової бази та встановлених на підставі цих доказів фактичних обставин.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.

Визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16 та Верховним Судом у постанові від 10 березня 2021 року у справі №207/413/18, від 21 квітня 2022 року у справі №175/1814/19.

Як вбачається з матеріалів даної справи, у лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, посилаючись на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою.

11 березня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 до суду першої інстанції надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи №369/17224/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що предметом розгляду справи №369/17224/24 є позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав неналежного виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків. Водночас предметом спору у даній справі №761/7235/25 є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

Вважає, що вказані справи є взаємопов'язані та судове рішення у справі №369/17224/24 має приюдиційне значення для справи №761/7235/25, а тому прийняття рішення у цій цивільній справі №761/7235/25 є об'єктивно неможливим до вирішення справи №369/17224/24.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою для зупинення провадження у даній справі став факт розгляду Києво-Святошинським районним судом Киїської області цивільної справи №369/17224/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Проте суд першої інстанції в порушення вимог пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав об'єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі №369/17224/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді цієї справи наявність обставин (фактів), якими позивач обґрунтовував свої вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні.

Суд першої інстанціїне обґрунтував, у чому саме полягає матеріально-правовий зв'язок між даною справою та справою №369/17224/24, тобто не мотивував, які саме факти, встановлені в іншій справі, будуть мати преюдиційне значення для цієї справи, та в чому полягає неможливість самостійного встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у цій справі.

Зокрема, у справі №369/17224/24 про позбавлення батьківських прав не вирішуються питання, які стосуються підстав, заявлених у даній справі про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні дитини, а також вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, позови у даних справах є відмінними і в обох справах обставини щодо наявності підстав для задоволення чи відмови в задоволенні позовних вимог підлягають доведенню сторонами за принципами рівності та змагальності і не є такими, що презюмуються.

Посилання сторони відповідача на взаємопов`язаність справ, ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №369/17224/24, суд першої інстанції має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи №761/7235/25.

А відтак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справи.

Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №756/11896/17, від 16 червня 2021 року у справі №686/26138/18.

Крім того, зупиненняпровадження у справі може призвести до порушення права позивачащодо розгляду справи у розумні строки.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення,оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: