Справа № 201/6653/25
Провадження № 2 /201/3407/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року Соборний районний суд

міста Дніпра

Суддя Федоріщев С.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання південно-машинобудівний завод ім. О. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Виробниче об`єднання південно-машинобудівний завод ім. О. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 142 231 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати зарплати у розмірі 32 596 грн. 40 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він з 14 жовтня 1979 року по 28 квітня 2025 року працював у ДП «Виробниче об`єднання південно-машинобудівний завод ім. О. Макарова» та звільнився за власним бажанням. При звільненні йому було видано трудову книжку, але не були проведені розрахунки в зазначеному розмірі, що підтверджується довідкою, виданою йому відповідачем 28 квітня 2025 року. У зв`язку із цим, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді від 30 травня 2025 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27 червня 2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання заперечувала проти задоволення позову. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначила, що дійсно, згідно довідки згідно довідки, сума не виплаченої заробітної плати становить 142 231,00 грн. Причиною несвоєчасної виплати є факт наявності обставин, що істотно ускладнюють своєчасну виплату грошових коштів, а саме той факт, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» перебувало та перебуває і зараз в тяжкому економічному стані, що спричинено фінансовою кризою в країні, розірвання контрактів з російською федерацією, які складали питому вагу в загальній кількості, великі фінансові збитки. І як наслідок: великі фінансові збитки, відсутність обігових коштів, одноденний режим роботи на підприємстві на протязі 2015-2017 років, простої, триденний режим роботи на підприємстві протягом 2018 року, одноденний режим роботи на підприємстві протягом 2019-2023 років, затримка виплати заробітної плати з вересня 2020 року по даний час. Просить врахувати ситуацію, яка склалася внаслідок війни, і поставила завод на межу виживання, оскільки наявна заборгованість з вересня 2020 року по заробітній платі працівникам складає понад 130,5 млн. гривень, відсутність обігових коштів, одноденний режим роботи протягом 2019-2023 років. При цьому підприємство має врахувати не тільки інтереси окремого працівника, але й інтереси інших працівників, забезпечити можливість функціонування підприємства. Враховуючи той факт, що позивач знав про наявність заборгованості з 2021 року, але до суду звернувся лише 28.05.2025 року, то відповідно, строки в які Позивач міг звернутися до суду про вирішення трудового спору пройшли.

25 вересня 2025 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому із доводами відповідача не погодився, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач своїм правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в з 14 жовтня 1979 року по 28 квітня 2025 року працював у ДП «Виробниче об`єднання південно-машинобудівний завод ім. О. Макарова» та звільнився за власним бажанням.

При звільненні йому було видано трудову книжку, але не були проведені розрахунки в зазначеному розмірі 142 231 грн., що підтверджується довідкою №304/38 від 02.04.2025 року, виданою йому відповідачем. У зв`язку із цим, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Разом з тим, відповідач не в повному обсязі виплатив позивачу нараховану йому заробітну плату.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм трудового законодавства, та беручи уваги той факт, що відповідачем не спростовано викладених у позовній заяві обставин, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, що підтверджується довідкою, наданою відповідачем.

Окрім того, підприємства, установи та організації всіх форм власності мають компенсувати громадянам втрату частини доходів у зв`язку з їх несвоєчасною виплатою. Компенсація провадиться відповідно до закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.01 р. № 159.

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Наведемо розрахунок суми компенсації у вигляді формули:

Ск = (Дн/в х Приріст Іі): 100,

де: Ск сума компенсації; Дн/в дохід, не виплачений за відповідний період після утримання податків та обов`язкових платежів; Приріст Іі приріст індексу інфляції у відсотках за період невиплати.

При цьому до розрахунку не включаються індекс інфляції місяця, за який виплачується дохід та індекс інфляції місяця, в якому виплачується заборгованість (оскільки індекс цього місяця ще невідомий). Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Враховуючи зазначену вище інформацію, приріст індексу інфляції за період невиплати заробітної плати становить 32 596,40 грн. (розрахунок наданий позивачем та перевірений судом).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 82, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання південно-машинобудівний завод ім. О. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання південно-машинобудівний завод ім. О. Макарова» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 142 231 грн. (сто сорок дві тисячі двісті тридцять одну гривню), та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати зарплати у розмірі 32 596 грн. 40 коп. (тридцять дві тисячі п`ятсот дев`яносто шість гривень) 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев