Провадження №: 2-ві/755/39/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва, у складі головуючого судді Хромової О.О., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді, подану в межах цивільної справи за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП ВО Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго») до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 113 423,39 грн, яка складається із:

-заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 11 493,26 грн;

-інфляційну складову боргу у розмірі 1 896,39 грн, 3 % річних у розмірі 459,10 грн;

-заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 0,00 грн;

-інфляційну складову боргу у розмірі 0,00 грн, 3 % річних у розмірі 0,00 грн;

-заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 23 089,90 грн;

-інфляційну складову боргу у розмірі 4 668,38 грн, 3 % річних у розмірі 1 151,19 грн;

-заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн;

-інфляційну складову боргу у розмірі 0,00 грн, 3 % річних у розмірі 0,00 грн;

-заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 59 064,75 грн;

-інфляційну складову боргу у розмірі 7 499,25 грн, 3 % річних у розмірі 1 773,99 грн, пеню в розмірі 2 158,35 грн;

-заборгованості за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі

39,15 грн;

-інфляційну складову боргу у розмірі 0,98 грн, 3 % річних у розмірі 0,73 грн, пеню в розмірі 0,89 грн;

-заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 79,78 грн;

-заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 47,30 грн;

-заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі

0,00 грн;

-заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі

0,00 грн;

Також позивач просив стягнути судові витрати, що складаються із витрат на сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 липня 2025 року, заяву передано на розгляд судді Яровенко Н.О.

На виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України судом направлено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів.

09 липня 2025 року судом отримано інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, сторонам роз`яснено їх процесуальні права та встановлено процесуальні строки.

10 липня 2025 року, на виконання вимог частини першої статті 190 ЦПК України, з урахуванням положень частини другої статті 190 ЦПК України, ухвалу про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, копію позовної заяви з додатками - відповідачам.

Також, відповідно до довідки про доставку електронного документа від 14 липня 2025 року, копію ухвали від 10 липня 2025 року про відкриття провадження у справі також доставлено до електронного кабінету відповідача ОСОБА_1 14 липня 2025 року.

16 липня 2025 року (вхід. № 41025) до суду через систему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу.

06 жовтня 2025 року (вхід. 60372) відповідач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» ЄСІТС подав до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін залишено без задоволення.

31 листопада 2025 року (вхід. від 03 листопада 2025 року № 66345) відповідач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» ЄСІТС подав заяву про відвід судді Яровенко Н.О.

На обґрунтування заяви про відвід судді відповідач зазначає, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року встановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено процесуальні строки для подачі сторонами клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Через електронний кабінет відповідач 06 жовтня 2025 року подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, на обґрунтування якого зазначив про виявлені розбіжності у сумах платежів та нарахувань, а також необґрунтованість позову до відповідача ОСОБА_2 15 жовтня 2025 року відповідач також через електронний суд подав відзив на позовну заяву із обґрунтуванням розбіжностей та підтверджуючими документами. 20 жовтня 2025 року суддею Яровенко Н.О. винесено ухвалу, якою клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін залишено без задоволення. На обґрунтування такого процесуального рішення суддя Яровенко Н.О. зазначила, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не наведено обґрунтованих підстав для призначення справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Зазначену ухвалу вважає такою, що порушує права відповідача та головне право - право на правосуддя, а також право на участь у розгляді справи щодо нього та право бути почутим.

З огляду на викладене просив задовольнити заяву про відвід судді Яровенко Н.О. у справі

№ 755/12459/25 (провадження № 2/755/10121/25).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 листопада 2025 року заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Яровенко Н.О. визнано необґрунтованою. Передано заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Яровенко Н.О., подану в межах цивільної справи за позовом КП ВО Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго») до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, для її вирішення у порядку, встановленому частиною першою статті

33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 03 листопада

2025 року заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О. 03 листопада 2025 року о 17-50 год.

За змістом положень частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Судом не встановлено підстав, що зумовлюють необхідність повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог частини восьмої статті 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши доводи заявленого відводу, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд зазначає, що право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» від

09 січня 2013 року зазначено таке. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно із усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті

6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», від

24 лютого 1993 року, Series A № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96,

п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру», заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», п. 32, Reports 1996-III).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

При цьому, згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

За умовами частин третьої, четвертої статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) зазначено: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Якщо заяву про відвід з цих підстав подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування.

Частиною першою статті 88 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Досліджуючи наведені критерії оцінки в межах даної справи суд зазначає, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року у справі №800/592/17 та від 01 жовтня 2018 року по справі №9901/673/18.

Окрім того, згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від

13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, не може бути підставою для відводу судді незгода учасника справи з процесуальними рішеннями судді чи невчиненням процесуальних дій, які, на його думку, суддя повинен вчинити. В такому випадку, сторона, яка не погоджується з процесуальними рішеннями чи діями судді, не позбавлена права оскаржити їх окремо від рішення суду чи разом з рішенням суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку та строки, визначені ЦПК України.

Доказів на підтвердження особистої упередженості судді Яровенко Н.О. у вирішенні спору в даній справі відповідачем не надано.

Зі змісту заяви про відвід та аналізу доводів, на які посилається відповідач, судом не встановлено обставин, зазначених у статях 36 ЦПК України, які б могли бути підставою для обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості і об`єктивності судді, що розглядає справу.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Після отримання судом відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачів судом постановлено ухвалу від 10 липня 2025 року про відкриття провадження у справі. Також 10 липня

2025 року, на виконання вимог частини першої статті 190 ЦПК України, з урахуванням положень частини другої статті 190 ЦПК України, ухвалу про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи.

Матеріали справи не містять відзиву відповідача/відповідачів на позовну заяву, процесуальним правом сторона не скористалася.

06 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» відповідач ОСОБА_1 звернувся із клопотанням про розгляд справи у порядку загального позовного провадження (заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження).

Після надходження вказаної заяви (клопотання) судом здійснено розгляд клопотання про зміну порядку розгляду справи, про що постановлено ухвалу від 20 жовтня 2025 року. З урахуванням положень статті 19, частин другої, четвертої статті 274, частини четвертої статті 277 ЦПК України у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Як уже зазначалось раніше, відповідач ОСОБА_1 вважає ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року такою, що порушує право відповідача на правосуддя, а також право на участь у розгляді справи щодо нього та право бути почутим.

Таким чином, вказані заявником обставини стосуються незгоди відповідача з прийнятими суддею процесуальними рішеннями у даній справі, що не є правовою підставою для його відводу відповідно до приписів частини четвертої статті 36 ЦПК України.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до частини другої статті 354 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду, у випадку оскарження такого рішення в апеляційному порядку.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відповідачем ОСОБА_1 відводу судді Яровенко Н.О. від розгляду справи № 755/12459/25, а тому у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись статями 36, 40, 260, 353 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді, поданої в межах цивільної справи за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , - передати для продовження розгляду в тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова