Справа № 505/1999/24
Провадження № 2/505/1276/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2025 місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О.О.

секретаря судового засідання Мароли К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 16 травня 2024 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в належному позивачу будинку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказала, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , проте крім позивача у зазначеному будинку зареєстровані також сини позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які хоча і зареєстровані проте не проживають в зазначеному будинку більше одного року. Для зняття відповідачів з реєстрації з належного житлового будинку ОСОБА_1 зверталася в ЦНАП, де їй було відмовлено у процедурі зняття відповідачів з реєстрації оскільки раніше позивачу на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2 , яка була частиною всього домоволодіння, яке належне їй зараз. Відповідно до рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.07.2023, справа № 505/933/23, за ОСОБА_1 , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано право приватної спільної часткової власності 23/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , припинено право приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , виділено в натурі із майна, що є у спільній частковій власності та визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки в паспортах відповідачів місцем реєстрації вказано не домоволодіння належне позивачу, а частина, тобто квартира АДРЕСА_4 , яка раніше належала позивачу, в органах ЦНАП відмовили у зняті з реєстрації відповідачів за вказаною адресою, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідачів суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області, справа № 505/933/23. Відповідно до даного рішення за ОСОБА_1 , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , право приватної спільної часткової власності 23/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; припинено право приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; виділено в натурі із майна, що є у спільній частковій власності та визнано за ОСОБА_1 , право приватної власності на житловий будинок літ. «А», з прибудовою літ «а», загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., ганок літ. «а1», гараж літ. «К», сарай літ. «М», вимощення І, огорожа № 1,2,14, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями їх паспортів та відповідей Відділу адресно-довідкової роботи Одеської області ГУ ДМС України в Одеській області від 21.05.2024.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживають в даному житловому будинку більше року.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, встановлено, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 Житлового кодексу України),членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 Цивільного кодексу України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Предмет спору складають вимоги позивача щодо втрати відповідачами права на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідачі не проживають у зазначеному житловому приміщені, не несуть витрати за житлово-комунальні послуги, таким чином, порушуючи права позивача.

Отже, порушені права позивача та перешкоди в користуванні житловим приміщенням цілком можливо усунути шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Згідно п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07 лютого 2022 року № 265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується).

З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про зняття відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з реєстраційного обліку, то дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки зняття з реєстраційного обліку відповідачів є наслідком виконання рішення про визнання їх такими, що втратили право користування спірним житловим будинком.

Крім того, статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначені підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Тому у задоволенні позовних вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 19, 280-289, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншому відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2025 року.