ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 484/5574/24

провадження № 61-6378св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «АС-АГРО»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держпраці у Миколаївській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АС-АГРО» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, у складі судді Максютенко О. А., від 22 січня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Локтіонової О. В., Крамаренко Т. В., Ямкової О. О., від 16 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АС-АГРО» (далі - ТОВ «АС-АГРО», товариство) про встановлення факту настання нещасного випадку на виробництві.

2. Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що 11 березня 2020 року її син ОСОБА_2 згідно з наказом №1 від 10 березня 2020 року був прийнятий на роботу до TOB «АС-АГРО» на посаду машиніста екскаватора.

3. 30 липня 2020 року водій вантажного автомобіля «DAF» ОСОБА_3 здійснив наїзд на двох працівників TOB «АС-АГРО» ОСОБА_4 та

ОСОБА_2 під час виконання ними трудових обов`язків з проведення робіт по ремонту дорожнього покриття, а саме укладання тротуарної плитки біля АЗС на узбіччі 298 км автодороги «Київ-Одеса» на території Кривоозерського району Миколаївської області, які внаслідок цього отримали тілесні ушкодження та загинули на місці події.

4. Однак за цим фактом розслідування нещасного випадку проведено не було.

5. 10 серпня 2020 року директором товариства Фільварковою Ю. О. працівника TOB «АС-АГРО» ОСОБА_2 було звільнено з роботи у зв`язку зі смертю.

6. СУ ГУНП в Миколаївській області проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000213 від 30 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України. У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 потерпілою у вказаному проваджені визнано його матір ОСОБА_1 .

7. 10 червня 2022 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області ухвалено вирок, згідно з яким водія транспортного засобу ОСОБА_5 , який здійснив наїзд на потерпілих, визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України та призначено покарання.

8. Посилаючись на викладене, а також те, що розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався із ОСОБА_2 та призвів до його смерті, відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, не проводилося, а вона позбавлена можливості встановити факт нещасного випадку у позасудовому порядку, позивачка просила суд:

- встановити факт настання нещасного випадку на виробництві, який стався 30 липня 2020 року з працівником ТОВ «АС-АГРО» ОСОБА_2 під час виконання ним трудових обов`язків, а саме робіт з ремонту дорожнього

покриття - укладення тротуарної плитки біля АЗС на узбіччі 298 км автодороги «Київ-Одеса» на території Кривоозерського району Миколаївської області.

Короткий зміст оскаржених судових рішень

9. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 квітня 2025 року, позов задоволено.

Встановлено факт нещасного випадку на виробництві, що стався 30 липня

2020 року з працівником ТОВ «АС-АГРО» ОСОБА_2 під час виконання ним трудових обов`язків - роботи з ремонту дорожнього покриття на узбіччі 298 км автодороги «Київ-Одеса», на території Кривоозерського району Миколаївської області. Вирішено питання розподілу судових витрат.

10. Суди попередніх інстанцій вказали, що факт нещасного випадку, який стався 30 липня 2020 року з працівником ТОВ «АС-АГРО» ОСОБА_2 під час виконання трудових обов`язків, підтверджено наявними у матеріалах справи доказами. Права позивачки підлягають задоволенню у судовому порядку у вказаний нею спосіб, оскільки у позасудовому порядку її права не були дотримані відповідачем, який не проводив розслідування нещасного випадку понад 3 роки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. У касаційній скарзі ТОВ «АС-АГРО» просить скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня

2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 квітня 2025 року, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції..

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

12. У травні 2025 року ТОВ «АС-АГРО» подало касаційну скаргу на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня

2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 квітня 2025 року.

13. Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 484/5574/24, які у липні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

14. Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

15. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року

у справі № 520/17947/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

16. Крім того, посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини шостої статті 95 ЦПК України у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

17. Вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 4 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржених судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

18. На думку заявника, матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів виконання ОСОБА_2 трудових обов`язків працівника ТОВ «АС-АГРО» в день настання смерті.

Відзиви на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшли

Фактичні обставини справи встановлені судами

19. 11 березня 2020 року ОСОБА_2 на підставі наказу TOB «АС-АГРО» № 1 від 10 березня 2020 року прийнято на роботу на посаду машиніста екскаватора.

20. Суди встановили, що 20 липня 2020 року директор TOB «АС-АГРО» Фільваркова Ю. О. видала розпорядження № 42 про направлення працівників у відрядження до смт Криве Озеро Миколаївської області для виконання будівельних робіт з реконструкції дорожнього покриття та 22 липня 2020 року був узгоджений список працівників для виконання вказаних робіт, серед яких були зокрема ОСОБА_2 і ОСОБА_4

21. 30 липня 2020 року водій вантажного автомобіля «DAF» ОСОБА_6 здійснив наїзд на двох працівників TOB «АС-АГРО» ОСОБА_2 і

ОСОБА_4 на узбіччі 298 км автодороги «Київ-Одеса» на території Кривоозерського району Миколаївської області, які внаслідок цього отримали тілесні ушкодження та загинули на місці події.

22. За вказаним фактом було розпочато кримінальне провадження

№ 0000213 з попередньою кваліфікацією за частиною третьою статті 286 КК України, у якому матір ОСОБА_2 - ОСОБА_1 визнано потерпілою.

23. 10 серпня 2020 року на підставі наказу TOB «АС-АГРО» до трудової книжки ОСОБА_2 внесено запис про припинення роботи у зв`язку із смертю.

24. Вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області

від 10 червня 2022 року (справа № 479/829/20), який набрав законної сили

01 березня 2023 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України.

Цим вироком суду встановлено зокрема таке:

- ОСОБА_6 30 липня 2020 року, керуючи вантажним автомобілем із напівпричепом порушив правила дорожнього руху та здійснив наїзд на ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які перебували біля правого краю проїжджої частини автодороги М-05 «Київ-Одеса» на 298 км + 200 м і внаслідок ДТП загинули на місці події;

- свідок ОСОБА_7 пояснив, що 30 липня 2020 року працював разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» в напрямку від м. Одеси до с. Криве Озеро. Вантажний автомобіль збив ОСОБА_2 та ОСОБА_4 внаслідок чого ті загинули;

- свідок ОСОБА_8 , пояснив, що 30 липня 2020 року працював на АЗС неподалік місця ДТП та бачив, що біля правого краю проїжджої частини працювала бригада, працівники якої були одягнені в жилети помаранчевого кольору. Вантажівка збила двох хлопців, які загинули.

25. Крім того під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000213, свідок ОСОБА_9 пояснив, що є робітником ТОВ «АС-АГРО». 30 липня 2020 року він з іншими працівниками, серед яких був ОСОБА_10 , працював біля автодороги Київ-Одеса, неподалік кафе «Журавлик». Він відійшов щоб набрати води, а коли повернувся виявилось, що в ДТП загинули його колеги, які виставляли бордюри на в`їзді до кафе.

26. Листом від 02 липня 2024 року Управління Держпраці у Миколаївській області повідомило, що у період з 2020 до 2022 років Управління не здійснювало планові або позапланові заходи державного нагляду (контролю) у діяльності

ТОВ «АС-АГРО». Інформація щодо виникнення аварій або нещасних випадків від ТОВ «АС-АГРО» у вказаний період до Управління не надходила. Нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом у період з 2020 до 2022 років на ТОВ «АС-АГРО» Управлінням не зареєстровано.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

27. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

28. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

29. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

30. Згідно із частинами першою, другою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу.

31. У частинах першій та другій статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

32. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть.

33. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

34. Згідно зі статтею 171 КЗпП України роботодавець повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

35. Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» також установлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням із всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене в судовому порядку.

36. Отже, обов`язок провести розслідування нещасного випадку та оформити відповідні документи покладено на роботодавця, а в разі його відмови таке питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці.

37. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 235/3344/20.

38. Процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві врегульована Порядком № 337.

39. Порядком № 337 визначено: нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків або в дорозі (на транспортному засобі підприємства чи за дорученням роботодавця), внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення тощо.

40. Пунктом 9 Порядку № 337 передбачено, що розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу. Строк давності для розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь) на виробництві становить три роки з дня їх настання. У разі встановлення факту нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) рішенням суду розслідування проводиться незалежно від дати їх настання.

41. На підставі пункту 10 Порядку № 337, спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки; випадки смерті працівників під час виконання ними трудових (посадових) обов`язків; гострі професійні захворювання (отруєння), що призвели до тяжких чи смертельних наслідків; нещасні випадки, факт настання яких встановлено у судовому порядку, а підприємство (установа, організація), на якому вони сталися, ліквідовано без правонаступника; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого; випадки зникнення працівника під час виконання трудових (посадових) обов`язків; нещасні випадки з особами, які працюють на умовах цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, фізичними особами - підприємцями, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, членами фермерського господарства; нещасні випадки, що сталися з особами, фактично допущеними до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

42. Пунктом 12 Порядку № 337 визначено, що на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія). Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.

43. Окрім того, пунктом 29 указаного Порядку визначено, що факт настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) на виробництві може бути встановлено в судовому порядку. Якщо такий факт встановлено в судовому порядку і нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) не підлягають спеціальному розслідуванню, розслідування організовує підприємство (установа, організація), де сталися такі випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), або його правонаступник у разі реорганізації цього підприємства (установи, організації).

44. У розглядуваній справі суди встановили, що роботодавцем не були дотримані положення Закону України «Про охорону праці», статей 153, 171 КЗпП України, Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, щодо ініціювання проведення спеціального розслідування нещасного випадку із працівником товариства.

45. Матеріали справи свідчать, що TOB «АС-АГРО»було відомо про обставини загибелі ОСОБА_2 , а отже товариство повинно було здійснити дії, спрямовані на проведення спеціального розслідування нещасного випадку, зокрема письмово поінформувати про нещасний випадок відповідні органи Держпраці.

46. Водночас Управління Держпраці у Миколаївській області у листі

від 02 липня 2024 року повідомило, що у період 2020-2022 року інформація щодо виникнення аварій або нещасних випадків від ТОВ «АС-АГРО» до Управління не надходила. Нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом у період з 2020 до 2022 років на ТОВ «АС-АГРО» Управлінням не зареєстровано.

47. З огляду на викладене, суди дійшли загалом правильного висновку про встановлення факту настання нещасного випадку із працівником TOB «АС-АГРО» ОСОБА_2 і таке рішення є підставою для проведення відповідного розслідування.

48. Водночас, суди не звернули уваги, що визнання нещасного випадку пов`язаним чи не пов`язаним з виробництвом належить до повноважень відповідної комісії (спеціальної комісії) з розслідування нещасного випадку, оскільки за висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові

від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21 суд не уповноважений встановлювати або вважати доведеним факт пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку з виробництвом.

49. З огляду на викладене касаційна скарга ТОВ «АС-АГРО» підлягає частковому задоволенню. Оскаржені судові рішення необхідно змінити, виключивши із них висновки судів щодо про пов`язаності з виробництвом нещасного випадку, який стався із ОСОБА_2 30 липня 2020 року.

50. Такі висновки (щодо пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку з виробництвом) мають бути зроблені відповідною комісією за результатами розслідування нещасного випадку з ОСОБА_2 .

51. Інші доводи касаційної скаргиTOB «АС-АГРО» є безпідставними та зводяться до переоцінки доказів у справі, що у силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

52. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня

2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

53. Згідно з частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 402, 403, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю

«АС-АГРО» задовольнити частково.

2. Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 22 січня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду

від 16 квітня 2025 року змінити шляхом виключення висновків судів щодо пов`язаності з виробництвом нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 30 липня 2020 року.

3. В іншій частині рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович