Провадження №: 4-с/755/153/25
У Х В А Л А

"14" жовтня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Онопрійчук Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просить суд:

1)визнати рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Дніпровського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірними.

2)зобов`язати уповноважену особу Дніпровського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про зняття арешту з грошових коштів, що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках у банківських та фінансових установах та надіслати її, а саме: ПАТ «ОТП Банк»; АТ «Укрсиббанк»; АТ «Альфа-Банк»; АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; АТ «Ощадбанк»; АТ «Укрексімбанк»; АТ «ПУМБ»; АТ «Райффайзен Банк Аваль»; АБ «УКРГАЗБАНК»; АТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК»; АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»; АТ «ПроКредит Банк»; АТ «ТАСКОМБАНК»; АТ «УКРСОЦБАНК»; АТ «Ідея Банк»; АТ «КРЕДОБАНК».

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що Дніпровським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № № 2-16832 від 23.01.2013 Дніпровського районного суду міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк», боргу в сумі 206 916,00 та 22 292,13 грн - було накладено арешт на все нерухоме майно скаржника, а також, на грошові кошти.

У виконавчому провадженні № НОМЕР_1 було винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № НОМЕР_1 від 08.04.2019, якою було накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках у банківських та фінансових установах, а саме: ПАТ «ОТП Банк»; АТ «Укрсиббанк»; АТ «Альфа-Банк»; АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; АТ «Ощадбанк»; АТ «Укрексімбанк»; АТ «ПУМБ»; АТ «Райффайзен Банк Аваль»; АБ «УКРГАЗБАНК»; АТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК»; АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»; АТ «ПроКредит Банк»; АТ «ТАСКОМБАНК»; АТ «УКРСОЦБАНК»; АТ «Ідея Банк»; АТ «КРЕДОБАНК».

Підставою для накладення арешту на майно та кошти стало відкриття Дніпровським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-16832 від 23.01.2013 Дніпровського районного суду міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «Доступні фінанси», боргу за кредитним договором № CL-003/113/2007 у розмірі 25 902, 38 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 05.12.2011 становить 206 916 грн., та 22 292, 13 грн. з яких: 23 569,10 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 2 333,28 доларів США - сума несплачених відсотків за користування кредитом, 22 117,13 грн. - пеня за прострочення виконання зобов`язань за період з 10.05.2011 по 27.10.2011, 175,0 грн. - штраф; судовий збір у розмірі 3 219,0 грн.

Окрім наявного виконавчого провадження, для виконання в примусовому порядку того ж самого документу, було відкрите ще одне виконавче провадження за № НОМЕР_2 у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича.

28.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жаботинським І.В., в рамках виконавчого провадження за № НОМЕР_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

25.11.2024 старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Валерією Дєдова-Осипенко, в рамках виконавчого провадження за ВП № НОМЕР_1 винесено постанову про зняття арешту з майна при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-16832 від 23.01.2013. даною постановою арешт було знято з всього майна.

Так як скаржнику не була відома інформація з приводу накладеного арешту на грошові кошти боржника, 08.09.2025, представник скаржника, звернулась до Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) із заявою про зняття арешту з грошових коштів боржника, що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках у банківських та фінансових установах.

09.09.2025 було отримано лист-відповідь, у якій зазначено, що виконавче провадження знищено, за закінченням строків зберігання, а тому задовольнити прохання не виявляється за можливе, в зв`язку з відсутністю відкритого виконавчого провадження - відсутні підстави для вчинення виконавчих дій.

Натомість, постанова про зняття арешту з майна, належному скаржнику, не виносилася. З моменту завершення виконавчого провадження сплинуло три роки, Дніпровський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) незаконно ухиляється від скасування постанови про арешт коштів ВП № НОМЕР_1 від 08.03.2019, тому скаржник, з метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду.

Своєю відповіддю від 09.09.2025 Дніпровський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) підтвердив неможливість звільнити кошти з-під арешту, неможливість винести постанову про скасування арешту коштів боржника та зазначив про те, що в цьому випадку, в зв`язку з відсутністю відкритого виконавчого провадження - відсутні підстави для вчинення виконавчих дій. Фактично, цим листом, він підтвердив свою бездіяльність та неможливість прийняти рішення на користь скаржника, що в подальшому унеможливлює вчинити дії по зняттю та направлення відповідної постанови для подальшого зняття арештів з грошових коштів, що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках у банківських та фінансових установах.

Фактичним днем, коли скаржник дізналася про порушення своїх прав є день отримання відповіді з Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) - 09.09.2025.

За даними АСВП, станом на 19.09.2025 - відкриті виконавчі провадження, за якими боржником виступає ОСОБА_1 , на виконанні у відділах державної виконавчої служби (в тому числі, документів та/або відомостей про накладення арешту) - відсутні.

При цьому є наявність протягом тривалого часу (11 років) нескасованого арешту на грошові кошти боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача. Це в свою чергу, є очевидним порушенням всіх розумних строків. Виконавче провадження завершено, виконавчий лист виконаний в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Таким чином, наявність арешту майна боржника у закінченому виконавчому провадженні порушує права останнього власника, оскільки обмежує можливість вчинити дії щодо розпорядження майном.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26.09.2025 прийнято скаргу до провадження та призначено її до розгляду.

Зазначена ухвала представнику скаржника та заінтересованій особі була доставлена до електронного кабінету 29.09.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України Судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 4471 ЦПК України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За нормою ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що 23.01.2013 Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №CL-003/113/2007 у розмірі 25 902,38 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 05.12.2011 становить 206 916 грн., та 22 292, 13 грн. з яких: 23 569,10 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 2 333,28 доларів США - сума несплачених відсотків за користування кредитом, 22 117,13 грн. - пеня за прострочення виконання зобов`язань за період з 10.05.2011 по 27.10.2011, 175,0 грн. - штраф; судовий збір у розмірі 3 219,0 грн.

07.02.2014 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Рибалко І.М. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-16832, що виданий 23.01.2013 Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення боргу в сумі 206 916,00 та 22 292,13 грн з ОСОБА_1 .

08.04.2019 старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбаном Д.Д. у межах ВП № НОМЕР_1 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

28.07.2021 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, що відкрите з примусового виконання виконавчого листа № 2604/16832/2012 виданого 23.01.2013 Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» (ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26.01.2021 у справі № 2604/16832/12 замінено стягувача на ТОВ «Доступні Фінанси») заборгованість за кредитним договором №CL-003/113/2007 у розмірі 25 902,38 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 05.12.2011 становить 206 916 грн., та 22 292, 13 грн., приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жаботинським І.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

28.10.2024 ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/14042/24 (головуючий суддя Яровенко Н.О.) скаргу ОСОБА_1 на дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).Визнано протиправною бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо не зняття арешту зі всього майна, що належить ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 (яке входило до зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_3) з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м.Києва № 2-16832 від 23.01.2013 задоволено частково. Скасовано арешт з усього майна, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві від 07.03.2014 року, в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 . Зобов`язано уповноважену особу Дніпровського відділу державної виконавчої служби ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна за № 11832197 від 04.04.2014 року; № 11829658 від 04.04.2014 року; № 5233831 від 04.04.2014 року (спеціальний розділ) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

25.11.2024 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ Дєдовою-Осипенко В.Ю. винесено постанову про зняття арешту з майна, якою знято арешт з всього майна накладеного постановою від 07.03.2014, що належить боржнику ОСОБА_1 .

08.09.2025 представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано заяву до Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про зняття арешту з грошових коштів.

09.09.2025 від Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про зняття арешту з грошових коштів надійшов лист, у якому повідомлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-16832 від 23.01.2013 Дніпровського районного суду міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу в сумі 206 916,00 та 22 292,13 грн. 16.01.2020 державним виконавцем, керуючись вимогами п.7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавче провадження знищено, за закінченням строків зберігання. Виконавчі дії державним виконавцем здійснюються виключно за наявності виконавчого документу на примусовому виконанні у Відділі. Враховуючи викладене, задовольнити прохання не вдається за можливе, в зв`язку з відсутністю відкритого виконавчого провадження - відсутні підстави для вчинення виконавчих дій.

Згідно із положеннями частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України 2Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Судом встановлено, що у Дніпровському ВДВС перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1, в якому постановою від 16.01.2020 було повернуто виконавчий документ № 2-16832 стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин суд вважає доцільним зняти арешт, накладений на грошові кошти, що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках у банківських та фінансових установах, для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11, зазначив, що аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу. Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. При цьому суд апеляційної інстанції підставно врахував те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Крім того, слід зауважити, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За таких обставин та враховуючи добровільне погашення боржником боргу, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд визнає бездіяльність виконавчої служби щодо не зняття арешту з майна скаржника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, з урахуванням встановлених обставин у справі, дослідивши та оцінивши усі надані до суду докази, суд доходить висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 13, 18, 247, 258-261, 268, 353, 354, 4471, 450, 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з грошових коштів, що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках у банківських та фінансових установах та належать ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва № 2-16832 виданого 23.01.2013.

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про зняття арешту з грошових коштів, що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках у банківських та фінансових установах та надіслати її, а саме:

- ПАТ «ОТП Банк» (01601 м. Київ, вул. Жилянська 43);

- АТ «Укрсиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12);

- АТ «Альфа - Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6);

- АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (01601, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д);

- АТ «Ощадбанк» (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г);

- АТ «Укрексімбанк» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127);

- АТ «ПУМБ» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4);

- АТ 2Райффайзен Банк Аваль» (01011, м.Київ, вул. Лєскова, 9);

- АБ «УКРГАЗБАНК» (01030, Київ, вул. Богдана Хмельницького, 16-22);

- АТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2);

- АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4);

- АТ «ПроКредит Банк» (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 107-А);

- АТ «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 30);

- АТ "УКРСОЦБАНК" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29);

- АТ «Ідея Банк» (м. Львів, вул. Валова, 11);

- АТ «КРЕДОБАНК» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 24.10.2025.

Суддя: