печерський районний суд міста києва
Справа № 754/3621/23-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Соколова О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Скляренко А.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Жеронкіна Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 754/3621/23-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про припинення дій, що порушують право та виконання обов`язків в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - відповідач, ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал») про припинення дій, що порушують право та виконання обов`язків в натурі та просив суд: визнати «Акціонерна компанія «Київводоканал» власником лічильника холодної води АК-151 № 6628451 в кв. АДРЕСА_1 . Визнати дії «Акціонерна компанія «Київводоканал» по здійсненню нарахувань в рахунках-повідомленнях за абонентське обслуговування лічильника незаконним та таким що порушує його права і зобов`язати відповідача виконувати обов`язки власника лічильника, визначені законодавством України.

У обґрунтування позовних вимог вказано, що на підставі договору № 5943/03 від 26.07.2010 року «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, природного газу» укладеного комунальним підприємством «Служба замовника житлово - комунальних послуг» з позивачем у його квартирі за рахунок підприємства і своїми спеціалістами виконано монтаж лічильників холодної і гарячої води. Ніяких проблем за час надання послуг між сторонами не існувало.

Під час виконання послуг АК «Київводоканалом» 24.01.2017 року його представник демонтував лічильник холодної води № 253393, забрав його, а 23.02.2017 року представник відповідача за рахунок АК «Київводоканал» встановив новий лічильник холодної води АК-151 № 6628451.

На початку 2021 року в рахунках - повідомленнях на оплату за надані послуги появились нові обов`язки споживача - оплата за абонентське обслуговування лічильника.

24.02.2021 року закінчився 4- річний строк використання лічильника і він по закону повинен був пройти повірку. З урахуванням цих обставин позивач 23.11.2021 року звернувся з заявою до голови правління АК «Київводоканал» з проханням, як до власника лічильника провести повірку чи заміну лічильника. У відповіді від 10.12.2021 року отримав консультацію, але у вирішенні питань викладених у заяві останньому фактично відмовлено, обурений такою поведінкою обслуговуючого підприємства, 26.02.2022 року та 15.11.2022 року позивач звернувся до керівника підприємства знов.

Вказує, що двічі додавав до заяв копії актів демонтажу та монтажу лічильників, звертав увагу на рішення ВСУ по справі від 15.07.2019 року № 235/499/17 але, посилаючись на рішення НКРЄ від 02.11.2017 року № 1342 відповідач ігнорував його доводи переклав свої обов`язки на останнього.

Вимоги законів та постанову ВСУ відповідач ігнорує і періодичні повірки та абонентське обслуговування лічильника змушують робити за рахунок споживача.

Станом на 01.03.2023 року позивачу в рахунку-повідомленню нарахована плата за обслуговування лічильника в сумі 551 грн., що є незаконним та порушує його права.

Ухвалою Деснянського районного судом м. Києва від 23.03.2023 року передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про припинення дій, що порушують право та виконання обов`язків в натурі на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.04.2023 року цивільну справу - повернути до Деснянського районного суду м. Києва для виконання вимог ч.ч. 5-11 ст.272, ч. 3 ст.31 ЦПК України.

Відповідно до супровідного листа 28.06.2023 року матеріали цивільної справи № 754/3621/23-ц повернулися на адресу Печерського районного суду м. Києва та 29.06.2023 року були переданні судді.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2023 року відкрито провадження у цивільній справі №754/3621/23-ц за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін та

призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

29.11.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, останній заперечує щодо заявлених позовних вимог з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість, посилаючись на те що, відповідач у своїй діяльності керується чинним законодавством і діє виключно відповідно до його положень в межах своєї компетенції.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні.

Суд заслухавши сторону позивача, сторону відповідача, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку.

26.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), який доповнено новими частинами.

Так, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено п. 5, яким визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Частиною 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Судовим розглядом встановлено, що 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал», Товариство), як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - Повідомлення) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) (далі - Договір-1).

Таким чином, позивач отримував послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) на підставі Договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору-1 у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від позивача не надходило.

Новою редакцією Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (введеною в дію 01.05.2019) змінено класифікацію комунальних послуг і єдиним видом комунальних послуг, що надаються суб`єктом господарювання в сфері питного водопостачання є централізоване водопостачання та централізоване водовідведення.

Законом України від 03.12.2020 № 1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» внесено зміни до Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» та змінено моделі організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг і запроваджено поняття індивідуального договору про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Згідно з частиною 5 статті 13 Закону України від 09.11.2017 № 2189-УІІІ «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб- сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір. моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

31.05.2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення

про Публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30:09.2021 та від 31.12.2021) (далі - Договір-2), у зв`язку з чим з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним.

Згідно з п. 1 Договору-2 Виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 15 Договору-2 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не визначено договором.

За приписами статті 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-УІІІ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відтак, між позивачем та відповідачем наявні договірні правовідносини обумовлені публічним договором, відповідно до якого Позивач (споживач) виступає в якості індивідуального споживача.

Пунктом 7 Договору-2 визначено, що плата за послуги складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма викладена в ч.5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до якої Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 11 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та достачання гарячої води).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом.

Відповідно до матеріалів справиза адресою АДРЕСА_2 наявний працюючий прилад комерційного обліку (копія наряду та наряд-завдання додаються).

Відтак на позивача, як індивідуального споживача, умовами публічного договору та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» покладено обов`язок зі своєчасної оплати наданих йму послуг до складу яких входить в тому числі плата за абонентське обслуговування.

Відносини, що виникають у процесі провадження метрологічної діяльності, регулюються Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (далі - ЗУ «Про метрологію»).

Суд прийшов до висновку, що позивач дійшов до хибного висновку про те, що періодична повірка здійснюється за рахунок ПрАТ «АК «Київводоканал».

Відповідно до частини першої статті 17 Закону про метрологію законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки (далі - ЗВТ), що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

З набранням чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі - Закон про комерційний облік), який набрав чинності 02.08.2017 року змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також встановлення та обслуговування засобів обліку води та теплової енергії.

Законами України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги» було внесено зміни до статті 17 Закону про метрологію та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) ЗВТ (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб теплову енергію і воду), що є власністю фізичних осіб, за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло- і водопостачання.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону про комерційний облік, вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону про комерційний облік обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону про метрологію періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Відтак, з грудня 2017 року повірка та ремонт засобів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти споживачів.

Судовим розглядом встановлено, що ПрАТ «АК «Київводоканал» не є власником приладу АК-151 № 6628451, оскільки останній не перебуває на балансі ПрАТ «АК «Київволоканал» та є власністю позивача з моменту його встановлення у квартирі позивача.

При цьому, договором не визначено, що ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язаний проводити періодичну повірку квартирних приладів обліку за власний рахунок.

У Постанові НКРЕКП від 02.11.2017 № 1342 «Про внесення змін до Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем)» (далі - Постанова № 1342), зі складової структури тарифу виключено витрати на обслуговування, періодичну повірку та ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі на їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, виконання цих видів робіт за рахунок коштів ПрАТ «АК «Київводоканал».

Постанова № 1342 набрала чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті «Урядовий кур`єр» з огляду на викладене, ПрАТ «АК «Київводоканал» було припинення надання вищезазначених послуг з 29.11.2017 року.

ПрАТ «АК «Київводоканал» не може утримувати та відповідно здійснювати періодичну повірку приладів обліку за власні кошти, враховуючи, що квартирні прилади обліку не перебувають на балансі у ПрАТ «АК «Київводоканал».

З огляду на викладене, дії ПрАТ «АК «Київводоканал» відповідають вимогам закону, оскільки з 29.11.2017 відповідно до Постанови № 1342 були виключені витрати на обслуговування, періодичну повірку квартирних приладів обліку, крім того законом передбачено, що обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється за рахунок власників таких вузлів обліку.

Посилання позивача на позицію ВСУ по справі від 15.07.2019 № 235/499/17 не підлягає застосуванню у зв`язку з застарілим нормативно-правовим регулюванням, що було покладено в основу правового висновку. Так, предметом розгляду даної справи були відносини у період з 2013 року по 03 липня 2016 року, тобто періоди коли порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення включав в себе витрати на проведення робіт з періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку холодної води для мешканців багатоквартирного житлового фонду, у тому числі на їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, а також витрати на формування обмінного фонду засобів обліку холодної води.

Таким чином положення постанови ВСУ по справі від 15.07.2019 № 255/499/17 щодо проведення робіт з періодичної повірки за рахунок тарифів з централізованого постачання холодної води та водовідведення не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли між відповідачем та позивачем, починаючи з 30.11.2017 року.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд дійшов до висновку про відмову у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 274 279, , 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про припинення дій, що порушують право та виконання обов`язків в натурі - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 10.10.2025 року.

Суддя О.М.Соколов