ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/742/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2025 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., за участі секретаря судового засідання Єрмолаєвої О.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Царичанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства

В С Т А Н О В И В

10.07.2025 року до суду звернулася представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Дубова О.А., з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Царичанський відділ ДРАЦС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства, посилаючись на те, що позивачка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька записані у відповідності до ст. 135 СК України, біологічним батьком якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

12.04.2025 року ОСОБА_4 , під час виконання військового обов`язку, загинув у бою в районі населеного пункту Лисівка Покровського району Донецької області, що підтверджується сповіщенням сім`ї № 650 від 17.04.2025 року. Після загибелі свого сина ОСОБА_4 , відповідачка ОСОБА_2 відмовилася надати позивачці копію свідоцтва про смерть, навіть не повідомила, в якому відділі ДРАЦС зареєстровано його смерть та видано свідоцтво про смерть. Вона не визнає родинних відносин між її сином та малолітнім ОСОБА_5 , відмовляється від проведення експертизи між нею та дитиною, на підтвердження кровного споріднення, що свідчить про наявність спору про право.

Після смерті ОСОБА_4 його син ОСОБА_5 отримав право на отримання відповідної грошової компенсації, яка виплачується родинам загиблих військовослужбовців, а також на призначення пенсії по втраті годувальника.

Встановлення факту батьківства необхідно для отримання вказаної грошової компенсації, як дитині загиблого військовослужбовця, отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та призначення пенсії по втраті годувальника, тому вона змушена звернутись до суду та просить встановити факт, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5 , з внесенням відповідних змін до актового запису № 45 від 05 березня 2014 року про народження дитини, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: вказавши відомості про батька дитини: « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянин України», інші відомості залишити без змін.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 42).

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2025 року призначено судово-психіатричну експертизу та провадження у справі зупинено до надходження в суд висновку експерта.

01.10.2025 року до суду надійшов висновок експерта № 301-МГ від 16.09.2025 року Відділу судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02.10.2025 року відновлено провадження у справі (а.с. 94).

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2025 року призначено судовий розгляд справи по суті (а.с. 110-111).

У судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Дубова О.А., надала заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги , в повному обсязі, розглянути справу по суті у її відсутності та відсутності позивачки, надала до суду орієнтовний розрахунок суми судових витрат, що підлягають до стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_1 в загальній сумі 32 626,62 грн, з яких: судовий збір в розмірі 1211,20 грн, витрати на професійну правову (правничу) допомогу за договором про надання правової (правничої) допомоги № 01/07/25 від 01.07.2025 року: 5000 грн за складання позовної заяви, 2000 грн за складення заяви (клопотання) про призначення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі №187/1125/25, 2000 грн за участь в судовому засіданні 24.07.2025 року, витрати в сумі 21415,42 грн за проведення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі № 187/1125/25 (квитанція AT КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 08.09.2025 року) (а.с. 100-108).

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 77).

Представник третьої особи -= Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, був повідомлений про день і час слухання справи належним чином.

Третя особа Міністерство оборони України в судове засідання не з`явилися, представник ОСОБА_6 надала пояснення, де зазначила, що

ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства, тому просила суд врахувати дані пояснення та розглядати справу у її відсутності (а.с. 65-67).

Ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі із наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено актовий запис № 45 від 05 березня 2014 року (а.с. 16).

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 05 березня 2014 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені: батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_1 .

Дитину мати ОСОБА_1 зареєструвала на своє прізвище, в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 08.05.2025 року (а.с. 17).

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, 15 січня 2025 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_5 , відданий Військовій присязі на вірність українському народу. Після чого він проходив військову службу у званні старшого розвідника-гранатометника розвідувального взводу 3-го парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_2

12 квітня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мужньо виконуючи обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув в районі населеного пункту Лисівка Покровського району Донецької області, що підтверджується сповіщенням сім`ї № 650 від 16.04.2025 року (а.с. 27).

Оскільки юридично ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бо до загибелі ОСОБА_4 не встиг подати відповідну заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, а наразі без рішення суду підтвердження між ними родинних відносин та встановлення факту батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 є неможливим, то на даний час ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в його інтересах має намір оформити грошову компенсацію, яка виплачується родинам загиблих військовослужбовців, а також призначення на нього пенсію у зв`язку з втратою годувальника, а тому змушена звернутись з даним позовом до суду, оскільки у випадку задоволення вимог, її син

ОСОБА_3 буде забезпечений правом на належне утримання з боку держави у зв`язку з втратою годувальника - свого батька ОСОБА_4 .

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 399/1029/15-цвказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-цзазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2025 року призначено судово-психіатричну експертизу.

Як вбачається з висновку експерта № 301-МГ від 16.09.2025 року Відділу судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» загиблий громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , народженого громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вірогідність того, що загиблий ОСОБА_4 , дійсно є біологічним батьком ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_6 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999 % (а.с. 90-93).

Факт батьківства ОСОБА_4 відносно малолітнього

ОСОБА_3 окрім висновку експерта підтверджується в сукупності такими доказами: копією медичної картки «Історія розвитку дитини» ОСОБА_3 , де в графі мати записана ОСОБА_1 , батько ОСОБА_4 (а.с. 18-21); сімейними фотознімками.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в суді можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змістуст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи.

У Постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 зроблено висновок, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою свого батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені також у Постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-

У п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п. 13 Постанови Пленуму зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Приймаючи до уваги висновок експерта № 301-МГ від 16.09.2025 року Відділу судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», де зазначено, що загиблий ОСОБА_4 , дійсно є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999 %, з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає встановленим в судовому засіданні наявність підстав, якими позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходив з наступного.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2025 року між адвокатом Дубовою О.А. та ОСОБА_1 укладено договір № 01/07/25 про надання правничої допомоги. Згідно з додатком № 1 до договору сторони домовилися що вартість послуг становить: 5000 грн - за складання позовної заяви; 2000 грн за складення заяви (клопотання) про призначення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі №187/1125/25; 2000 грн - за участь в судовому засіданні 24.07.2025 року (2000 грн за кожне судове засідання) у цивільній справі № 187/1125/25, а всього: 9000 грн (а.с. 104-105).

Крім цього, позивачкою сплачені витрати в сумі 21415,42 грн за проведення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі № 187/1125/25 (договір від 08.09.2025 року, укладений між Державною спеціалізованою установою «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» та ОСОБА_1 , квитанція AT КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 08.09.2025 року, призначення платежу: оплата за послуги ОСОБА_1 , Дніпро, батьківство, на суму 21415,42 грн) (а.с. 107-108).

Матеріали справи містять детальний опис наданих послуг, викладений в акті № 1 від 20.10.2025 року, згідно якого адвокат вивчила письмові документи та підготувала позовну заяву з додатками, заяву про призначення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи (а.с. 105). Згідно акту гонорар за надану професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн сплачений клієнтом в повному обсязі (п. 2).

Ураховуючи викладене, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки 1211,20 грн судового збору (а.с. 40), 9000 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції (а.с. 104-105), 21415,42 грн за проведення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи (а.с. 108), а всього: 32626,62 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 76, 79, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 55, 121, 125, 130, 134, 135 СК України, суд

У Х В А Л И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Царичанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянин України, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 , є батьком ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 в місті Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, Україна, матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 № 45 від 05 березня 2014 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, вказавши відомості про батька дитини: « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянин України».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , (РНОКПП НОМЕР_3 , прож.: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , (РНОКПП НОМЕР_4 , прож.: АДРЕСА_2 ) судові витрати, які складаються з: судового збору - 1211,20 грн, 9000 грн - витрати на професійну правничу допомогу, 21415,42 грн - витрати за проведення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, а всього: 32 626,62 грн (тридцять дві тисячі шістсот двадцять шість грн 62 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо особи не були присутніми в день проголошення в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Іщенко І.М.

Присяжні Є.М. Миколенко

А.П. Кравець