ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м.Суми

Справа №574/153/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/1035/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

в присутності:

представника заявника (відповідача) Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Кобзар Юлії Богданівни

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 16 грудня 2024 року у складі судді Гука Т.Р., постановлену у м. Буринь Сумської області, повний текст ухвали складено 18 грудня 2024 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів по депозитному вкладу, пені та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою, в якій просило роз`яснити рішення Буринського районного суду Сумської області від 02 лютого 2018 року у справі № 574/153/16-ц, а саме: 1) чи мають суми, зазначені у резолютивній частині рішення суду, бути виплачені AT КБ «ПриватБанк» позивачу з урахуванням податків та зборів, якщо такі суми підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України; 2) за рахунок яких саме коштів АТ КБ «ПриватБанк», як податковий агент, зобов`язане сплатити податки та збори до державного бюджету, якщо суми, зазначені в резолютивній частині рішення суду, підлягають обов`язковому оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Вказана заява мотивована тим, що рішенням Буринського районного суду Сумської області від 02 лютого 2018 року стягнуто з ПАТ КБ Приватбанк на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу в розмірі 31 900,00 доларів США, відсотки за вкладом в розмірі 7 419,40 доларів США та 3% річних в сумі 1 405,80 доларів США, а всього 40 725,25 доларів США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України станом на 02 лютого 2018 року складає 1 134 989 грн 41 коп. Однак, судом не було враховано положення ПК України, згідно яких суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнуті на підставі судового рішення, а також присудженні судом відшкодування будь-яких витрат платника податків, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними ПК України.

АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа є податковим агентом щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору за рахунок доходів, нарахованих на підставі рішення суду, незалежно від того, яким чином здійснюється виконання рішення суду, зокрема у вигляді безспірного списання або при добровільному виконанні судового рішення.

У даній ситуації у АТ КБ «ПриватБанк» виникло зобов`язання з однієї сторони виконати рішення суду в повній відповідності до вказаних в них відомостей, а з іншої сторони, якщо суми, які підлягають виплаті у відповідності до вимог ПК України, є доходом фізичної особи, то АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язаний виконати вимоги пп. 168.1.1 ст. 168 ПК України та з доходів, які підлягають виплаті фізичній особі, утримати та сплатити від імені такої особи податки, а решту коштів виплатити позивачу за рішенням суду.

Тобто, оскільки фізична особа, при отриманні доходу у відповідності до ст. 67 Конституції України зобов`язана сплатити податки, а фактичним платником таких податків є АТ КБ «ПриватБанк», то саме АТ КБ «ПриватБанк» і має утримати та сплатити податки із сум, які підлягають виплаті фізичній особі за рішенням суду.

У даному випадку, суд своїм рішенням захистив право позивача на стягнення грошових коштів з АТ КБ «ПриватБанк», однак під час ухвалення рішення не врахував, що суми, які підлягають виплаті позивачу, є його доходом. Відповідно до імперативних норм ПК України, податки з цих сум АТ КБ «ПриватБанк» (як податковий агент) зобов`язаний сплатити в момент виплати таких доходів, при цьому ці податки сплачуються за рахунок сум, які підлягають виплаті.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 16 грудня 2024 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» про роз`яснення рішення суду задовольнити частково.

Роз`яснено рішення Буринського районного суду Сумської області від 02 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів по депозитному вкладу, пені та моральної шкоди, а саме, що суми, зазначені в резолютивній частині рішенні суду, мають бути виплачені АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 в повному обсязі без вирахування з них податків та зборів.

В задоволенні іншої частини заяви про роз`яснення рішення відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її необґрунтованість та незаконність, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про роз`яснення рішення суду задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції, встановивши, що саме податковий агент здійснює нарахування та сплату податків та інших обов`язкових платежів на проценти за депозитним банківським вкладом, помилково вважав про відсутність підстав в порядку ст. 271 ЦПК України отримати роз`яснення суду, з приводу того за рахунок яких саме коштів товариство, як податковий агент, зобов`язане сплатити податки та збори до державного бюджету.

Звертає увагу на те, що товариство, звертаючись до суду із заявою про роз`яснення рвання суду, не просило суд надати вказівку щодо додаткової деталізації суми, яка на підставі рішення суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вказує на те, що вимоги п. 2 заяви судом першої інстанції взагалі судом першої інстанції не вирішувалися.

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк подано не було.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що законом визначено імперативний порядок сплати податків та інших обов`язкових платежів на проценти за депозитним вкладом. Саме податковий агент здійснює нарахування та сплату цих платежів і є відповідальною за ці дії особою. Однак, рішення Буринського районного суду Сумської області від 02 лютого 2018 року з підстав не врахування судом положень Податкового Кодексу, щодо необхідності оподаткування суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти, стягнутих на підставі судового рішення, на що покликається представник банку у заяві про роз`яснення вказаного рішення, АТ КБ «ПриватБанк» не оскаржувалось. Разом з тим, тлумачення статті 265 ЦПК України дає підстави для висновку, що її положення не містять імперативної вказівки щодо додаткової деталізації суми, яка на підставі рішення суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, із вказівкою про утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Що стосується вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про роз`яснення, за рахунок яких саме коштів АТ КБ «ПриватБанк», як податковий агент, зобов`язане сплатити податки та збори до державного бюджету, то підстави для роз`яснення судового рішення в цій частині відсутні, оскільки порядок нарахування і сплати АТ КБ «ПриватБанк», як податковим агентом позивача, податків та зборів не були предметом розгляду у справі №574/153/16-ц і такі питання судом при ухваленні рішення не вирішувались.

Проте, повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може, з огляду на наступне.

Встановлено, що рішенням Буринського районного суду Сумської області від 02 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу в розмірі 31 900,00 доларів США, відсотки за вкладом в розмірі 7 419,40 доларів США та 3% річних в сумі 1 405,80 доларів США, а всього 40 725,25 доларів США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України станом на 02 лютого 2018 року складає 1 134 989,41 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 10 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення, рішення Буринського районного суду Сумської області від 02 лютого 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 03 квітня 2019 року рішення Буринського районного суду Сумської області від 02 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 10 квітня 2018 року залишено без змін.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У частині другій наведеної норми передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усунення неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушуються питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення».

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як убачається зі змісту заяви, банк просив суд роз`яснити судове рішення щодо оподаткування відсотків за депозитними договорами.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції проте, що суми, зазначені в резолютивній частині рішення суду мають бути виплачені АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 в повному обсязі без в рахування з них податків та зборів з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку є податкові агенти.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 170.4.1 пункту 170.4 статті 170 ПК України податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування. Податковим агентом у строки, визначені цим Кодексом для місячного податкового періоду, до бюджету сплачується (перераховується) загальна сума податку, нарахованого за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу, із загальної суми процентів, нарахованих за податковий (звітний) місяць на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці. Доходи, зазначені у цьому підпункті, остаточно оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування.

Положення ПК України визначають поняття «пасивні доходи», яке означає, зокрема, такі доходи, як проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок, а також встановлюють ставки податку на пасивні доходи до бази оподаткування.

Так, положеннями про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій та операцій з ощадними сертифікатами банку, затверджене постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, банк або інша фінансова установа виступає у ролі податкового агента і автоматично здійснює нарахування та стягнення процентів за депозитом.

Отже, Законом визначено імперативний порядок сплати податків та інших обов`язкових платежів на проценти за депозитним вкладом.

З вищевикладеного убачається, що саме податковий агент здійснює нарахування та сплату цих платежів і є відповідальною за ці дії особою (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 461/2729/22).

Зі змісту рішення Буринського районного суду Сумської області від 02 лютого 2018 року слідує, що суму процентів, які підлягають до стягнення визначені судом без урахування податків та обов`язкових платежів.

Відповідач, звернувшись з заявою про роз`яснення судового рішення, намагається перекласти відповідальність за зобов`язання щодо здійснення оподаткування на суд, в той час, коли законодавчими нормами визначено саме його імперативний обов`язок у вчиненні таких дій.

Порядок нарахування та сплати зазначених вище платежів визначено відповідними нормативними актами та не потребує додаткового роз`яснення судом .

Враховуючи викладене, колегія суддів з метою належного виконання судового рішення вважає за необхідне роз`яснити, що зазначена у рішенні Буринського районного суду Сумської області від 02 лютого 2018 року сума відсотків у розмірі 7419,40 доларів США, яка підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 визначена без урахування податків.

Таким чином, відповідно до п. 4 ст. 376 ЦПК України ухвалу суду змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини цієї ухвали в новій редакції.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 16 грудня 2024 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини цієї ухвали в такій редакції:

«Роз`яснити рішення Буринського районного суду Сумської області від 02 лютого 2018 року, вказавши, що стягнута судом з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 сума відсотків за договором банківського вкладу визначена без урахування податків та обов`язкових платежів.»

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 5 листопада 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов