Справа № 524/1613/25
Провадження №2/524/3462/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Рибалка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Панченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено Договір №415342-КС-011 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), відповідно до якого відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 14 000 грн. на умовах визначених офертою, зі сплатою щоденно відсотків строком на 24 тижні, термін дії договору до 09.12.2024. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 08.02.2025 утворилась заборгованість у розмірі 43 586,48 грн. (14 000 грн. тіло кредиту, 28 718,76 грн. заборгованість за відсотками, 867,72 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту).

Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 43 586,48 грн. та судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою судді від 08.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідачка та її представник адвокат Ковальчук О.М. у судове засідання не з`явились, до суду надали відзив на позов та просили в позові відмовити.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 24.06.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір №415342-КС-011 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 14 000 грн. на умовах визначених офертою, зі сплатою щоденно відсотків (знижена процентна ставка 0,80485763 % в день, стандартна процентна ставка 1,5 % в день) строком на 24 тижні, термін дії договору 09.12.2024. Комісія за надання кредиту 2100 грн.

Відповідач не виконала своїх зобов`язань за договором. Її заборгованість за даним кредитним договором, згідно з наданим розрахунком позивача, становить 43 586,48 грн. і складається із заборгованості за основною сумою боргу 14 000,00 грн., заборгованості за відсотками 28 718,76 грн., за комісією 867,72 грн.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015року (далі Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закон №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону №675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

При визначені суми заборгованості суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, виписки з банківської карти відповідачки, якою підтверджується отримання кредитних коштів, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідачка не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії кредитного договору.

Однак, суд не погоджується з розміром нарахованих позивачем відсотків за користування відповідачем кредитними коштами у зв`язку з таким.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір про надання кредиту № 415342-КС-011 був укладений 24.06.2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.

Таким чином, суд уважає, що умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки у 1,5% в порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%.

Як вбачається із розрахунку заборгованості наданого позивачем, останнім були нараховані за договором 1,5 % щоденно за користування кредитними коштами починаючи з 30.07.2024 до 09.12.2024 (кінцевий термін дії договору).

За попередній період з 24.06.2024 до 30.07.2024 відповідачці нараховані 788,76 грн. відсотків за зниженою процентною ставкою 0,80485763 % в день, з урахуванням вже сплачених відповідачкою коштів, що відображено у розрахунку.

Отже, сума процентів за користування кредитними коштами підлягає перерахунку із застосуванням ставки 1% щоденно за період з 30.07.2024 до 09.12.2024, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача та становить 18 620,00 грн. (14 000 грн. х 1% х 133 днів).

Таким чином всього підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами в сумі 19 408,76 грн. (788,76 грн. + 18 620,00 грн.)

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягають частковому задоволенню. Слід стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту у загальному розмірі 34 276,48 грн., з яких: 14 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19 408,76 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, 867,72 грн. заборгованість за комісією за видачу кредиту.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кредитні відносини передбачають наявність певних зобов`язань між сторонами, зокрема обов`язку кредитора надати кошти, а позичальника повернути кошти та сплатити проценти.

Приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи відповідачка не виконала в повній мірі своїх зобов`язань перед позивачем, суд частково задовольняє вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором №415342-КС-011 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) в розмірі 34 276,48 грн.

Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Ураховуючи часткове задоволення судом позовним вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 904,98 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2422,40 грн. х 78,64%).

Суд також звертає увагу на те, що у разі якщо проголошення судового рішення не відбувається (учасники справи в судове засідання не з`явились), то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін, що узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.

Керуючись ст. 2, 4-13, 76-81, 141, 174-181, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, 01133, Україна, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок, 26, офіс, 411) заборгованість за Договором №415342-КС-011 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 24.06.2024 року у загальній сумі 34276,48 грн., із яких заборгованість за тілом кредиту 14 000,00 грн., заборгованість за відсотками 19 408,76 грн., заборгованість за комісією за надання кредиту 867,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати - судовий збір у сумі 1 904,98 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 04.11.2025.

Суддя Ю.В. Рибалка