КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Симоненка Дмитра Євгеновича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . 06 серпня 2022 року в квартирі сталося залиття з системи централізованого гарячого водопостачання. Відповідно до акту огляду квартири, залиття відбулося внаслідок виривання заглушки на рушникосушарці, розташованій у суміщеному санвузлі квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 . Відповідно до звіту про визначення матеріального збитку від 05 жовтня 2022 року, збиток складає 95 111, 00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Окрім матеріальної шкоди позивач також просить суд стягнути з відповідача компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду від 01 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди - 95 111 грн, у відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн, судові витрати у розмірі 18 500 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Компенсовано за рахунок держави на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1001,11 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 звернувся її представник - адвокат Симоненко Д.Є., який, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив висновок експертизи КНДІСЕ, фактично перебравши на себе повноваження експерта, роблячи висновок про можливість чи неможливість проведення певного характеру будівельних робіт за конкретною технологією, а саме обклеювання квартири шпалерами без зняття багетів, що виходить за межі компетенції суду.

Крім того, судом не враховано ту обставину, що згідно з висновком експерта неможливо встановити причину залиття квартири АДРЕСА_3 , а інших належних доказів на підтвердження причин залиття позивачем не надано.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що суд проігнорував заяву представника відповідача щодо зменшення розміру відшкодування шкоди на підставі ч. 4 статті 1193 ЦК України, врахувавши, що відповідач є людиною похилого віку, інвалід 2 групи з 2001 року пожиттєво.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 -адвокат Журавель В.І. заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на безпідставність її доводів.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи не спростовано презумпцію вини заподіювача шкоди, це є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Вказує на доведеність факту залиття квартири АДРЕСА_4 з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1.

Зазначає також, що під час розгляду справи відповідачка не заперечувала обставин, які зазначені в акті про залиття, як причина такого залиття - вирвало заглушку на рушникосушарці, встановленій у суміщеному санвузлі квартири АДРЕСА_2 на відгалуженнях від внутрішньобудинкового стояку ЦГВП з відсікаючими кульовим кранами, станом на 06.08.2022 року кульовий кран був у неробочому стані через зламану ручку типу «метелик», сама рушникосушарка не відповідає проекту, має місце несанкціоноване самовільне втручання у роботу системи ЦГВП також є доведеною.

Таким чином залиття відбулось з вини відповідача, яка не дбала про належний стан сантехнічного обладнання в її квартирі.

Представник позивача вказує на те, що судом першої інстанції було надано належну оцінку зібраним по справі документальним доказам, фотознімкам, відеозапису, а також показанням свідків.

Щодо висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12.12.2024 №25666/23-42, представник позивача зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив його, оскільки висновок є неповним, необ`єктивним, таким, що суперечить фактичним обставинам та наявним пошкодженням. Так, визначаючи вартість ремонтно-відновлювальних робіт, судовий експерт врахував лише мінімально необхідні обсяги та види ремонтно-будівельних робіт, чим занизив їх вартість мінімум у двічі. Обсяг пошкоджень, які зафіксовані та відображені у Звіті та пошкодження, які відображені у висновку експерта, є різними. Обґрунтованих пояснень щодо таких розбіжностей та неповноти свого висновку в судовому засіданні експерт Лісниченко С.В. не надав.

Зазначає також, що застосування частини 4 статті 1193 ЦК України входить до дискреційних повноважень суду, тобто суд має права, а не обов'язок зменшити розмір відшкодування шкоди, залежно від матеріального становища особи. Вказує, що відповідачем не було надано суду належних доказів про свій матеріальний стан.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Симоненко Д.Є. підтримали апеляційну скаргу.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Журавель В.І. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної інстанції заперечувала, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін. Просила також в разі відхилення апеляційної скарги стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 15 105,00 гривень, докази на підтвердження яких були надані апеляційному суду раніше, разом із заявою про стягнення судових витрат.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Так, відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено наступні фактичні обставини у справі.

Позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 25 червня 2009 року (з урахуванням зміни позивачем прізвища після укладання шлюбу).

Відповідно до повідомлення ТОВ «Новобудова» особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_5 відкрито на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 підтвердила той факт, що вона є власником квартири АДРЕСА_5 з 2013 року.

6 серпня 2022 року відбулось залиття квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту про залиття від 11 серпня 2022 року, який складений комісією у складі: начальника ЖЕД № 2 ТОВ «Новобудова» ОСОБА_6., майстра ЖЕД № 2 ТОВ «Новобудова» ОСОБА_5, слюсаря-сантехніка ЖЕД № 2 ТОВ «Новобудова» ОСОБА_4 , 6 серпня 2022 року в будинку АДРЕСА_6 трапилось залиття з системи централізованого гарячого водопостачання. Внаслідок залиття заподіяно шкоду - житлова кімната: замокання стелі (оздоблення-шпалери) на площі 3 кв.м., відшарування шпалер 3 полотна шириною по 1 м; кухонне приміщення: замокання стелі (оздоблення шпалери) на площі 10,15 кв.м., відшарування шпалер у верхній частині -4 полотна шириною 1 м; коридор: відшарування шпалер у верхній частині - 4 полотна шириною 1 м; суміщений санвузол: замокання стелі (оздоблення гіпсокартон, водоемульсійне фарбування на площі 4,4 кв.м., замокання дверей в санвузлі, замокання підлоги по всій квартирі. Внаслідок залиття не працювали електричні розетки та штучне освітлення в квартирі. Причина залиття: вирвало заглушку на рушникосушарці, розташованій у суміщеному санвузлі квартири АДРЕСА_2 . Рушникосушарка водяна, з нержавіючої сталі, встановлена на відгалуженнях від внутрішньо будинкового стояку ЦГВП з відсікаючими кульовими кранами. Станом на 6 серпня 2022 року нижній кульовий кран на рушникосушарці знаходився у неробочому стані через зламану ручку типу «метелик». Висновки та рекомендації комісії: згідно з розділом 270443-ВК, розробленим інститутом «Київжитлопроект» АТ «Київпроект» в будинку на АДРЕСА_7 встановлено рушникосушарки П образні з труб сталевих водогазопровіднихоцинкованих без відсікаючої арматури. Таким чином, рушникосушарка у суміщеному санвузлі квартири АДРЕСА_2 не відповідає проектному рішенню, має місце несанкціоноване втручання мешканців квартири у роботу системи ЦГВП. Враховуючи не працюючий стан нижнього кульового крану рушникосушарки, комісія не відкидає вірогідності самовільного втручання мешканців квартири АДРЕСА_2 в роботу приладу, як ймовірної причини залиття. Означена рушникосушарка розташована на ділянці внутрішньоквартирних інженерних мереж та знаходиться в межах експлуатаційної відповідальності власника квартири АДРЕСА_2 . Станом на 8 серпня 2022 року працівниками ТОВ «Новобудова» проведено перепакування заглушки, замінено кульові крани на рушникосушарці в суміщеному санвузлі квартири АДРЕСА_2 (а.с. 25, т.1).

Вказаний акт підписаний членами комісії та власником квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 . Підпис власника квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_1 відсутній.

Згідно з довідкою ЖЕД № 2 ТОВ «Новобудова» №268 від 02.02.2023 року, 11.08.2022 року працівниками ЖЕД № 2 ТОВ «Новобудова», а саме: начальник ОСОБА_6., майстер ОСОБА_5 , слюсар-сантехнік ОСОБА_4 складено акт про залиття, аварія, що трапилася 06.08.2022 в будинку АДРЕСА_6 з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 . З означеним актом ознайомлено мешканців квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , що підтверджено підписом в акті власниці квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , власниця квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 від підпису відмовилася в присутності членів комісії, начальник ОСОБА_6 , Майстер ОСОБА_5 , слюсар-сантехнік ОСОБА_4 (том 1 а.с. 89)

21 вересня 2022 року комісією у складі начальника ОСОБА_6., майстра ОСОБА_5 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 було складено ще один акт про залиття, зміст якого є аналогічним змісту акту від 11 серпня 2022 року. (а.с. 26, т.1).

Відповідно до відповіді КП «Київтеплоенерго» від 4 квітня 2023 року, 6 серпня 2022 року гідравлічних ударів або інших аварійних ситуацій на обладнанні КП «Київтеплоенерго», яке забезпечує роботу теплопостачання (гаряче водопостачання та опалення) будинку АДРЕСА_7 , не відбувалось (а.с. 50, т.2)

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач ОСОБА_1 листом пропонувала ОСОБА_2 компенсувати вартість шпалер та клею, а також робіт по їх поклейці в сумі 2000,00 гривень. (том 1 а.с. 27)

Відповідно до Звіту про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна внаслідок затоплення однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , складеного 05 жовтня 2022 року суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Екпсерт ІН», вартість матеріального збитку на дату оцінки (27.09.2022 року) складає 95 111,00 гривень. (том 1 а.с. 29-57)

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №25666/23-42 від 12.12.2024, складеного експертом Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Лісниченком С.В. на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 27.09.2023 року, встановити згідно даних візуально-інструментального обстеження технічну причину залиття квартири АДРЕСА_1 не вбачається можливим, в зв`язку з добрим технічним станом інженерних систем та відсутністю на час проведення обстеження витоків рідини в квартирі АДРЕСА_5 ; вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 , що сталося 06.08.2022, згідно даних візуально-інструментального обстеження та наданих матеріалів, станом на час проведення дослідження становить 50 136 гривень. (том 1 а.с. 215-230)

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачкою не спростовано належними та допустимими доказами її вини у залитті квартири позивача, тому, врахувавши звіт про вартість матеріального збитку та відхиливши висновок судового експерта, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі: майнова шкода - 95 111 грн, моральна шкода - 5000 грн. Також суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених останньою витрат на складання ТОВ «Експерт ІН» звіту про вартість матеріального збитку в розмірі 7500 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, частина 2 вказаної статті передбачає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 04 серпня 2020 року у справі №925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц).

Як було встановлено, 06 серпня 2022 року в квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 , сталося залиття з системи централізованого гарячого водопостачання.

Відповідно до складених комісією Актів, залиття відбулося внаслідок виривання заглушки на рушникосушарці, розташованій у суміщеному санвузлі квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 .

Складені Акти відповідають за формою та змістом вимогам, визначеним наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», оскільки містять всі відомості: дата та місце складання, члени комісії, місце залиття, подія, що трапилась, наслідки залиття, причини залиття.

Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майна, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Презумпцію вини у залитті квартири, належної позивачу, відповідачка в ході розгляду справи судом першої інстанції, так і під час розгляду справи апеляційним судом не спростувала, тому суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про те, що спричинена ОСОБА_2 шкода є прямим наслідком бездіяльності ОСОБА_1 , власника квартири АДРЕСА_2 , яка не дбала про належний стан сантехнічного обладнання у її квартирі.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження причин залиття з посиланням на висновок судової будівельно-технічної експертизи по питання №1, згідно з яким неможливо встановити причину залиття.

Такі доводи спростовуються дослідженими судом доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема Актами про залиття від 11.08.2022 та 21.09.2022, а також витягом з журналу реєстрації виїзду аварійної служби на виклик 06.08.2022, актом, складеним представником аварійної служби ТОВ «Новобудова», показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , відповіддю КП «Київтеплоенерго» від 04.04.2023 на адвокатський запит, відповіддю ТОВ «Новобудова» від 12.04.2022 на адвокатський запит, фотознімками, долученими до Звіту про визначення матеріального збитку, наданими позивачем.

Колегія суддів апеляційного суду також звертає увагу, що відмова відповідачки ОСОБА_1 від підпису актів про залиття не впливає на чинність таких актів та не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності щодо відшкодування завданої шкоди.

На підтвердження розміру майнової шкоди позивачем суду надано звіт про визначення матеріальних збитків, нанесених власнику квартири АДРЕСА_1 , внаслідок затоплення, який складений ТОВ «Експерт ІН» від 5 жовтня 2022 року та відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 95111 грн.

Заперечуючи проти визначеної вартості матеріального збитку, представником відповідача було подано клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, яке було задоволено судом.

Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ Лісниченка С.В. від 12 грудня 2024 року № 25666/23-42 вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) квартири АДРЕСА_1 становить 50 136 грн.

Надаючи оцінку мотивам суду першої інстанції щодо відхилення висновку експерта КНДІСЕ Лісниченка С.В., колегія суддів апеляційного суду вважає їх аргументованими та такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 688/1979/17 висловлено правову позицію, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з?ясувати: достатність поданих експертові об?єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Такої оцінки висновки судів першої та апеляційної інстанції не містять. При цьому під неясністю слід розуміти нечіткість, розпливчатість відповідей експерта, внаслідок чого стає незрозумілий хід думок експерта. А недостатньо повним є висновок, заснований на дослідженні не всіх наданих експертові об?єктів або що не містить вичерпних відповідей експерта на всі поставлені питання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 638/7838/16-ц, визначаючи кошторисну вартість ремонтних робіт, експерт виходить із загальної площі приміщень пошкоджених внаслідок залиття, в яких підлягають заміні шпалери/лінолеум, а не з площі виявлених пошкоджень.

Так, дослідивши висновок судового експерта, з урахуванням наданих ним пояснень у судовому засіданні, суд першої інстанції, відхиляючи висновок експерта виходив зі того, що при визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, експерт використав метод порівняння (стор 4 висновку), який використовується лише у разі неможливості фізичного відновлення пошкодженого майна або у разі, коли вартість його відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу більша ніж вартість самого об'єкта. Суд обґрунтовано зазначив про те, що, враховуючи об`єми залиття, відновленню підлягають всі приміщення належної позивачу квартири, які зазнали залиття, а не окремо взяті відшаровані шпалери чи частина плитки у санвузлі.

Місцевий суд також правильно звернув увагу, що експерт не зміг надати обґрунтованого пояснення, чому у санвузлі заміні підлягає лише 10 плиток, а не вся стіна, на якій відбулось «відставання» плитки. При цьому суд обґрунтовано відхилив припущення експерта про те, що на разі можна придбати аналогічну плитку у магазинах, або ж частково зняту плитку можна використати повторно.

Крім того, суд зауважив, що при визначені вартості ремонтно-відновлювальних робіт, судовий експерт зазначав про застосування коефіцієнту фізичного зносу, при цьому не вказав, який саме розмір коефіцієнту було застосовано.

Суд першої інстанції також звернув увагу на те, що у висновку судового експерта відсутні повністю інформація щодо необхідності проведення ремонтних робіт стелі у квартирі позивачки, з урахуванням даних акту про залиття, яким встановлене замокання стелі у кімнаті та кухні; вартості вивезення будівельного сміття, тощо.

З огляду на вказане, відхиливши висновку експерта КНДІСЕ Лісниченка С.В. від 12 грудня 2024 року № 25666/23-42, суд першої інстанції при визначенні розміру завданої матеріальної шкоди обґрунтовано взяв до уваги Звіт про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна внаслідок затоплення однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , складений 05 жовтня 2022 року.

Так, зазначений звіт складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт Ін» за результатами проведеного 29 вересня 2022 року візуального огляду та фіксації пошкоджень об`єкта, із долученням фотознімків, на яких зафіксовані результати зовнішнього натурного обстеження кожного приміщення квартири.

Згідно Звіту, стан внутрішнього оздоблення приміщень до затоплення відповідав «доброму стану». Рівень фізичного зносу складає 10%. Стан оздоблювальних покриттів, а саме оздоблення, що постраждало, знаходиться у непридатному стані.

Таким чином, наявний в матеріалах справи Звіт про визначення матеріального збитку є належним доказом, що правильно врахований судом під час ухвалення рішення.

Колегія суддів апеляційного суду також відхиляє, як безпідставні, доводи апеляційної скарги щодо не застосування судом вимог частини четвертої статті 1193 ЦУ України.

Відповідно до частини четвертої статті 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.

Вказана норма наділяє суд дискреційними повноваженнями, тобто певною свободою розсуду та вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Відтак, суд має право, а не обов`язок зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища.

Відповідачкою не було надано суду належних доказів, підтверджуючих матеріальний стан сторони.

Поряд із цим, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що вирішуючи спір, судом першої інстанції було враховано, що відповідач ОСОБА_1 має 2 групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача.

Апеляційний суд також вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме витрат на надання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції.

Так, 10 жовтня 2025 року представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Журавель В.І. до апеляційного суду подано заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 105, 00 гривень.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

На підтвердження судових витрат по оплаті професійної правничої допомоги представником позивача суду надано такі докази:

- копію Договору про надання правничої допомоги №08/22 від 27 жовтня 2022 року, укладеного між Адвокатським бюро «Валентина Журавель» та ОСОБА_2 , відповідно до умов п. 3.1. якого сторонами погоджено вартість послуг Адвокатського бюро з розрахунку 3000,00 грн за 1 годину роботи адвоката, без ПДВ;

- копія додатку до Договору про надання правничої допомоги №08/22 від 27.10.2022, згідно з яким клієнт доручає, а адвокат Адвокатського бюро зобов`язується надавати правничу (правову) допомогу у справі про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття;

- акт наданих послуг №45/25 від 26.06.2025 р., згідно з яким виконавцем - АБ «Валентини Журавель» були виконані роботи з підготовки та направлення 26.06.2025 адвокатом відзиву на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2025 у справі №753/14406/22 вартістю 15 000,00 грн (5 год.х3000 грн), поштові витрати склали 105,00 грн;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №10100/10 від 01.07.2021 року;

- копію ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_2 адвокатом Журавель В.І. від 24.06.2025 року.

Зазначені докази стороною позивача до суду апеляційної інстанції подано до проведення судових дебатів у справі, тобто з дотриманням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідачем та представником відповідача до суду апеляційної інстанції заперечень щодо заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу або заяви про зменшення таких витрат подано не було.

Колегія суддів вважає заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 15 105 гривень пропорційним, розумним та справедливим, таким, що відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатами обсягом .

З огляду на залишення без задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Симоненка Д.Є., до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають до стягнення понесені останньою витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 105,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Симоненка Дмитра Євгеновича залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені останньою витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в сумі 15 105 (п'ятнадцять тисяч сто п'ять) гривень 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 31 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А