Справа № 529/1608/23
Провадження № 2-п/529/2/25
РІШЕННЯ

іменем України

03 листопада 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Петренко Л.Є.,

за участю секретаря Звягольської В.А.

представника позивача Рудницького Ю.І.

представника відповідача Шаповал С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача АТ «СЕНС БАНК» 03.11.2023 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 111 233 грн 60 коп., а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову зазначив, що 24.07.2015 між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630286752, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит, а останній зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах цього договору.

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.

Представник позивача вказує, що банк свої зобов`язання, передбачені кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Однак, в свою чергу відповідач, свої кредитні зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, сплаті відсотків, а також інших, узгоджених договором платежів належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 111 233 грн. 60 коп.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення представника позивача з вказаним позовом до суду.

09.04.2024 ухвалено заочне рішення по справі, яким позовні вимоги задоволено.

15.04.2025 ухвалою суду задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заочного рішення. Скасовано заочне рішення Диканського районного суду Полтавської області від 09.04.2024 по цивільній справі № 529/1608/23 за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. По справі призначено підготовче засідання.

25.06.2025 представник позивача Рудницький Ю.І. подав письмові пояснення в яких вказує, що станом на дату проведення розрахунку заборгованості (26.06.2023) за кредитним договором № 630286752 загальна сума заборгованості становить 111 233,60 грн та складається з тіла кредиту 38 530,93 грн, простроченого тіла кредиту 62 683,32 грн, відсотків за користування кредитом 7 705,89 грн, відсотків на прострочене тіло кредиту 2 313,46 грн (а.с.6 т.2)

07.07.2025 представник відповідача Шаповал С.В. надала письмові пояснення в яких зазначає, що в матеріалах справи наявна лише оферта (пропозиція) на укладення угоди про обслуговування кредитної картки, а Акцепт відсутній, тобто між позивачем та відповідачем відсутні зобов?язальні правовідносини, відсутній підписаний кредитний договір із зазначенням умов кредитування, таким чином позовні вимоги є безпідставними.

08.07.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача Рудницький Ю.І. (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримав, вказавши, що згідно розрахунку заборгованості відповідач має борг в розмірі 111 233,60 грн, яка складається з тіла кредиту 38 530,93 грн, простроченого тіла кредиту 62 683,32 грн, відсотків за користування кредитом 7 705,89 грн, відсотків на прострочене тіло кредиту 2 313,46 грн. Вказана заборгованість підтверджується наданим розрахунком та виписками по особовому рахунку клієнта. При цьому при підписанні оферти та акцепту відповідач ознайомлений з умовами та тарифами кредитування, які розміщені на сайті Банку, про що свідчить його підпис.

Надалі представник позивача Рудницький Ю.І. надав заяву про проведення судового засідання у його відсутність. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Шаповал С.В. в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) позовні вимоги не визнала. Вказала, що в матеріалах справи відсутній підписаний сторонами кредитний договір між Банком та відповідачем із погодженими умовами кредитування, тому відсутні підстави для нарахування відсотків, комісії та інших санкцій. Наявна лише підписана Оферта, в якій не погоджені відсотки за користування кредитом та комісія РКО. При цьому нарахована комісія за РКО є безпідставною, оскільки її взагалі не погоджували в Оферті та фактично банком такі послуги не надавалися, а усі платежі, які вносилися відповідачем йшли на погашення комісії, а не тіла кредита, що є неправомірним. Також не погоджено умовами угоди і овердрафт та відсотки за прострочений овердрафт, які просить стягнути позивач. Відповідач на протязі тривалого часу вносив кошти на погашення кредита, аж до початку повномасштабного вторгнення. У зв?язку з переїздом на початку 2022 року кредитна картка була втрачена і після цього відповідач перестав вносити кошти. Він поїхав в м.Полтаву до відділення, але «Альфа банк» був анульований, потім він дзвонив оператору, щоб з?ясувати куди і на який рахунок платити кошти і йому повідомили, щоб він чекав дзвінка представника банку. Після цього ніхто йому не дзвонив і він був позбавлений можливості вносити кошти на погашення боргу. Крім того представник вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки картка оформлялася 24.07.2015, а з позовом банк звернувся лише у грудні 2023 року. Просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

24.07.2015 АТ «Альфа Банк» та відповідачем по справі ОСОБА_1 підписано Оферту на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якої банк надає позичальнику кредит в сумі 24 000 грн шляхом відкриття Відновлювальної кредитної лінії, а останній зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором повертати кредитні кошти, виплачувати відсотки. Ліміт відновлювальної кредитної лінії пропонується встановити 75 000 грн (а.с.3 та а.с.25 зворот т.2).

Згідно п.3.2 Оферти відсоткова ставка за користування коштами становить 24% річних.

Також 24.07.2015 відповідачем ОСОБА_1 та представником позивача підписані Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Договір про використання аналогу власноручного підпису (а.с.4, 5 т.1 та а.с. 26, 27 т.2)

Відповідно до довідки позивача, ОСОБА_1 випущено кредитні картки, строк дії останньої до 31.07.2023 (а.с.56 т.2)

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося представником відповідача, що кредитна картка ОСОБА_1 отримувалася та він використовував кредитні кошти та вносив платежі на погашення кредитної заборгованості.

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 26.06.2023 за кредитним договором № 630286752 загальна сума заборгованості становить 111 233,60 грн та складається з тіла кредиту 38 530,93 грн, простроченого тіла кредиту 62 683,32 грн, відсотків за користування кредитом 7 705,89 грн, відсотків на прострочене тіло кредиту 2 313,46 грн (а.с.9-13 т.2)

04.09.2023 АТ «Сенс Банк» направило ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, за змістом якої вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість у розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити усі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 111 233,60 грн (а.с.20 т.1).

Разом з тим слід зазначити, що вказана досудова вимога направлена відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 , хоча в Анкеті-заяві зазначено адресу: АДРЕСА_2 .

Як вказує представник відповідача таку досудову відповідь відповідач не отримував.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи 24.07.2015 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем по справі ОСОБА_1 підписано Оферту на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії.

Також 24.07.2015 вказані сторони підписали Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відновлювана кредитна лінія це вид кредиту, який передбачає можливість клієнта отримувати кошти періодично в рамках встановленого ліміту, погашати всю суму заборгованості або тільки її частину та здійснювати повторне використання коштів протягом терміну дії кредитної лінії.

При цьому, як в Оферті так і в Анкеті-заяві про акцепт вказано лише відсоткову ставку за користування кредитними коштами в розмірі 24%, порядок повернення кредиту щомісячними обов`язковими платежами мінімально у розмірі 7% від суми заборгованості за кредитною лінією. Інші умови кредитування, зокрема, плата за РКО, розмір штрафів, пені, овердрафт та розмір відсотків за прострочене тіло кредита вказаними документами не погоджено сторонами.

Як убачається із матеріалів справи та підтверджується випискою по рахунку і розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за період з листопада 2015 року по березень 2022 року активно користувався коштами, розраховувався за товари та послуги, знімав готівку, частково погашав заборгованість за кредитом. За весь період дії картки ОСОБА_1 знято кредитних коштів 161 341 грн, а внесено на погашення 210 315 грн.

Відтак, факт укладення між сторонами угоди про обслуговування кредитної картки підтверджується матеріалами справи, тому твердження представника відповідача про не укладення такої Угоди спростовуються дослідженими доказами та визнаються судом необгрунтованими.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності угоди про обслуговування кредитної картки. Зазначена угода недійсною не визнана.

Щодо розміру заборгованості по кредитному договору суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Як вбачається з Оферти на укладання угоди п.3.2 визначено, що процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою складає 24% річних.

Підписавши Анкету-заяву на акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» відповідач погодився з істотними умовами кредитування, які визначені в Оферті. Інші істотні умови Угоди, крім відсотків за користування кредитом, сторонами не погоджені.

У додаткових поясненнях представник позивача зазначив, що заборгованість в розмірі 111 233,60 грн складається із: тіла кредиту 38 530,93 грн, простроченого тіла кредиту 62 683,32 грн, відсотків за користування кредитом 7 705,89 грн, відсотків на прострочене тіло кредиту 2 313,46 грн (а.с.9-13 т.2)

При цьому представник відповідача звертає увагу суду, що за весь період ОСОБА_1 зняв кредитних коштів 137 961 грн, а вніс на погашення боргу 210 315 грн, але частину коштів, які вносив відповідач на погашення заборгованості, позивач списував на заборгованість за розрахунково-касове обслуговування, що є незаконним, оскільки такі послуги банком не надавалися і їх розмір не був погоджений між сторонами.

З такими твердженнями суд погоджується з огляду на наступне.

З аналізу Оферти на укладання угоди вбачається, що розмір відсотків чи фіксованої суми за розрахунково-касове обслуговування не було визначено, тобто сторони фактично не погодили такий вид банківської послуги.

Розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором.

Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції.

Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди.

Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством.

При дослідженні судом наданої банком виписки по рахунку відповідача та таблиці заборгованості встановлено, що із позичальника списано щомісячно за розрахунково-касове обслуговування основної картки 96 244,89 грн.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»».

При цьому ні офертою та акцпетом не передбачено у чому полягає щомісячна плата за розрахунково-касове обслуговування кредиту.

Представник позивача не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх з відповідачем при укладення даної угоди про обслуговування кредитної картки.

Враховуючи відсутність правових підстав для нарахування та списання з відповідача щомісячно коштів за розрахунково-касове обслуговування, такі нарахування є неправомірними.

Також відсотки за прострочене тіло кредита умовами Угоди не передбачені і сторонами не погоджувалися. Також позивачем не зазначено з якої відсоткової ставки нараховувалися відсотки за прострочене тіло кредита.

Посилання представника позивача на те, що при підписанні оферти та акцепту відповідач був ознайомлений з діючими тарифами та умовами Банка є безпідставними, так як підтвердження цього матеріали справи не містять.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Тарифи банківських послуг, відсутність в оферті та анкеті-заяві на акцепт домовленості сторін про сплату комісії РКО, відсотків за прострочене тіло кредиту, такі нарахування є безпідставними.

Таким чином суд дійшов висновку, що сплачені ОСОБА_1 кошти за розрахунково-касове обслуговування в сумі 96 244,89 грн необхідно зарахувати в рахунок інших платежів, а саме тіла кредиту, простроченого тіла кредиту та відсотків за користування кредитом.

При цьому розмір відсотків за прострочене тіло кредиту в сумі 2313,46 грн задоволенню не підлягає, оскільки такі умови не погоджені сторонами в оферті та акцепті.

Тож суд провів перерахунок розміру заборгованості:

111 233,60 - 2 313,46 = 108 920,14 грн

108 920,14 - 96 244,89 = 12 675 грн 25 коп.

Наданий представником відповідача контрозрахунок заборгованості суд не враховує, оскільки такий проведений без урахування відсотків за користування кредитними коштами та простроченого тіла кредиту.

Інших належних та допустимих доказів на спростування розміру кредитної заборгованості, суду не надано.

Таким чином, розмір заборгованості відповідача за Угодою від 24.07.2015 становить 12 675 грн 25 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо заяви представника відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності суд зазначає наступне.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України.)

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата ВС зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦКУкраїни кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦКУкраїни. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч.2 ст.625 ЦКУкраїни, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позовну давність щодо заборгованості за кредитом не можна починати облічувати з дня спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки встановлення такого строку має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦКУкраїни починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч.2 ст.1050 ЦКУкраїни кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст.1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Ураховуючи, що останній платіж було внесено відповідачем 24.01.2022, а з позовом позивач звернувся у грудні 2023 року, суд не вбачає підстав для застосування до даних позовних вимог строку позовної давності.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2684 грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги задоволено на 11,4 % ), а саме в розмірі 306 грн.

Керуючись статтями 76-81, 141, 258-259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Задовольнити частково позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокп НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) заборгованість за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24.07.2015 в розмірі 12 675 грн 25 коп. та судовий збір в розмірі 306 грн, а всього 12 981 (дванадцять тисяч дев?ятсот вісімдесят одна) грн 25 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Головуюча Л.Є. Петренко