Справа № 930/1163/25
Провадження №2/930/741/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.09.2025 року м.Немирів
Немирівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Войницької Т.Є.
за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.
розглянувши в залі суду в м. Немирів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ ««Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №4360736 у сумі 29 842,50 грн. та судових витрат зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 02.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 4360736, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 отримала строковий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 6900 грн. на строк 15 днів. Згідно умов договору ОСОБА_2 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію.
У порушення умов кредитного договору № 4360736 від 02.06.2021 року, про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує платежі, в результаті чого ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 29 842,50 грн., а саме: 6900,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22 252,50 грн. - заборгованість за процентами: 690,00 грн.- заборгованість за комісійними винагородами.
13.09.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Діджи Фінанс" укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ "Діджи Фінанс" право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 4360736 від 02.06.2021 року.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 22 травня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася завчасно і належним чином, із заявами та клопотаннями до суду не зверталася, відзиву на позов в установлений судом строк не подала.
Згідно з ч. 3ст. 211ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2ст. 247ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 02 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит № 4360736 шляхом подачі заявки на отримання кредиту, який укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІТС товариства.
Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 6 900.00 грн.;
Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору кредит надається строком на 15 днів з 02.06.2021;
Відповідно до 1.5.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом: 1552.50 грн., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом;
Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом;
Пунктом 2.3 Кредитного договору передбачено пролонгацію строку кредитування, яка можлива на пільгових та стандартних базових умовах;
Відповідно до п. 2.3.1.2. Кредитного договору, який визначає пролонгацію строку кредитування на стандартних (базових) умовах, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
Згідно копії платіжного доручення №47771481 від 20.06.2021року ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_3 6900,00 грн. відповідно до договору №4360736.
13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу№07Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступає) за плату Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» належні йому прав вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Мілоан» Права Вимоги до Боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з додатку до договору факторингу №07Т від 13.09.2021 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором №4360736 в розмірі 29 842,50 грн.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048ЦК України).
Частиною другоюст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зіст.1049ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Згідно зіст.629ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.610,611 ЦК України).
Відповідно до п.5 ч.3Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За положеннями ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.12ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір про надання кредиту підписаний ОСОБА_2 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам ст.12 закону «Про електронну комерцію».
Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між кредитором та відповідачем кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, умовами якого було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитного договору, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується копією платіжного доручення №47771481.
Відповідно до ч.1ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оцінюючі всі докази, досліджені судом у їх сукупності під час розгляду справи, приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, оскільки не надавала своєчасно первісному кредитору, а згодом і ТОВ «ФК Діджи Фінанс», яке набуло право вимоги до ОСОБА_2 , грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4360736 у розмірі 29 842,50 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути у сумі 6000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 2ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача, 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Частиною 4ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставах поданих сторонами доказів.
Судом встановлено, що 01 січня 2025 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М. укладено Договір №42649746 про надання правової допомоги, відповідно до якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами.
02 квітня 2025 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатом Білецьким Б.М. укладено додаткову угоду № 4360736 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 , якою розширено предмет договору та доповнено новим пунктом, а саме зазначено, що Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів Клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 .
31 березня 2025 року адвокатом Білецьким Б.М. складений детальний опис робіт на підставі Договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 та додаткової угоди до нього.
28 березня 2025 року сторонами договору підписано акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, відповідно до якого Адвокат надав Клієнт прийняв правничу (правову допомогу) загальною вартістю 6000 грн.
Детальний опис робіт та акт підтвердження факту надання правничої допомоги складені до укладення додаткової угоди №4360736, а детальний опис робіт складено адвокатом після підписання акту підтвердження факту надання правничої (правової)допомоги, що, на переконання суду, виключає належність даних документів до справи про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 .
Таким чином, представником позивача не надані належні докази на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у цій справі, а тому у стягненні цих витрат суд вважає за необхідне відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню повністю, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2 422, 00 грн.
Керуючись ст.ст.2,12,13,76-79,81,141,258,259,263-265,268,273,274,277-279,280,281,352,354 ЦПК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Договором про споживчий кредит №4360736 від 02.06.2021 року у сумі 29 842,50 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 6900,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 22 252,50 грн.; заборгованості за комісійними винагородами у сумі 690 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір у розмірі 2422,00 грн.
У стягненні з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», юридична адреса: 04112, місто Київ, вул. авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т. Є. Войницька