г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4041/24
Номер провадження 2/213/2035/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., секретар судового засідання Куропятник І.О., розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань № 14, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №213/4041/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01 жовтня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/11848544-SP. Відповідач не виконав свого обов`язку з повернення кредиту, грошові кошти в строк, передбачений договором, не повернув. 28 лютого 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/15-Ф, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27 154,40 грн та сплачений судовий збір.

Процесуальні дії у справі.

03 вересня 2025 року позовна заява, передана за підсудністю, надійшла до суду.

08 вересня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

У судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, зокрема відповідача через оголошення на офіційному вебсайті судової влади.

Представник позивача у позові просить розгляд справи проводити без його участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач відзив на позов не подала, ніяких клопотань від неї не надходило.

За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 ЦПК України, та оголосив про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом.

01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 підписала заяву-анкету №885720 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank.

Згідно з п. 1.2.2 заяви-анкети відповідач просить відкрити поточний рахунок на її ім`я. Відповідно до п. 1.2.3 заяви-анкети ОСОБА_1 просить надати послугу кредитування рахунку та встановити ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування рахунку, що встановлений в Тарифах та становить 100 000,00 грн, з урахуванням умов, визначених в Публічній пропозиції та заяві-анкеті, зокрема Тарифи, розмір процентної ставки та розмір комісій, що передбачені для послуги кредитування рахунку та встановлені в Тарифах, можуть бути змінені Банком шляхом внесення змін до Публічної пропозиції. Такі зміни застосовуються виключно до кредитної заборгованості, що виникає у клієнта після набрання чинності такими змінами. До заборгованості, що виникла до моменту набрання чинності змінами, застосовуються процентна ставка та комісії, визначені Тарифами, які діяли на момент виникнення заборгованості. Підписанням заяви-анкети відповідач підтвердила, що Публічна пропозиція разом з додатками та заявою-анкетою становлять договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank про функціонування ощадного рахунку «Рюкзак», укладений між нею та АТ «ТАСКОМБАНК».

28 лютого 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/15-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до вищезазначеного договору факторингу від 28 лютого 2024 року до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №002/11848544-SP від 01 жовтня 2021 року на суму заборгованості 27 154,40 грн, що складається з: 11 938,40 грн заборгованість за тілом кредиту; 15 216,00 грн заборгованість за відсотками.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.

Норми права, які застосовує суд.

Так згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем не підтверджений факт укладення первісним кредитором кредитного договору з відповідачем та порушення ним взятих на себе зобов`язань.

Частина перша статті 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана їх довести, надавши суду докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про такі обставини. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Позивач, посилаючись на те, що набув право вимоги до відповідача за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/11848544-SP від 01 жовтня 2021 року, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за цим договором, проте доказів укладення такого договору та самого договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/11848544-SP позивачем не надано

Позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копію заяви-анкети відповідача, копію договору факторингу, копію акту прийому-передачі реєстру прав вимоги, витяг з реєстру прав вимоги, розрахунок заборгованості, складений позивачем.

Проте позивачем не доведено, що підписана відповідачем 01 жовтня 2021 року заява-анкета №885720 є складовою договору № 002/11848544-SP від 01 жовтня 2021 року.

Крім того, копія заяви-анкети, долучена до позову, є невід`ємною частиною договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank про функціонування ощадного рахунку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а не договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, як зазначає позивач. Ця заява-анкета не містить інформації про умови кредитування, зокрема розмір встановленого кредитного ліміту та процентної ставки.

Згідно з заявою-анкету розмір процентної ставки визначений в Тарифах, проте доказів на підтвердження розміру процентної ставки позивачем не надано.

Також позивачем не додано до позову копію Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК», яка є частиною договору, в редакції на дату підписання заяви-анкети.

Доказів отримання відповідачем кредитних коштів із зазначенням розміру кредитного ліміту позивачем не надано, клопотання про витребування доказів, зокрема виписки з особового рахунку відповідача, на підтвердження цієї обставини не заявлено.

Також позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, який розкриває механізм нарахування процентів, розмір заборгованості та її складові, що позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахувань. Доданий до позову документ під назвою «розрахунок заборгованості», складений позивачем, не розкриває механізм нарахування, а лише констатує розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути, та нездійснення нарахувань позивачем.

Таким чином, позивачем не доведено належними доказами укладення відповідачем договору № 002/11848544-SP, отримання відповідачем кредитних коштів, розмір заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18.

За таких підстав, позов не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

У зв`язку із відмовою в позові понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 81, 89, ч.1 ст.141, 263, 265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку - безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 03 листопада 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Попов.