Справа № 216/5582/24
провадження 2/216/593/25
РІШЕННЯ

іменем України

31 жовтня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Цимбалістенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Пташкіна А.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради як орган опіки та піклування, Служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_4 (далі позивач) звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради як орган опіки та піклування, Служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що ОСОБА_4 має доньку від попереднього шлюбу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

Запис про батька дітей було зроблено зі слів матері.

Між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , було укладено шлюб,

Відповідач ОСОБА_2 зі своїми доньками раніше проживала у вітчима ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (своєї матері) за адресою: АДРЕСА_1 .

Згодом, відповідач почала залишати дітей на позивачку та її чоловіка ( ОСОБА_3 ), та тривалий час не з`являлась за місцем проживання за вищевказаною адресою.

У період відсутності матері дітей їх утриманням та вихованням займаються позивачка та її чоловік ОСОБА_3 .

Позивачка доводиться їм рідною бабусею. Відповідач має статус матері-одиначки, отримує соціальну допомогу на дітей. Однак, кошти, що призначені на утримання дітей, витрачає на власні потреби, матеріально позивачу та його дружині не допомагає, вихованням та утриманням доньок не займається.

Відповідач вже тривалий час відсутня за місцем проживання своїх доньок, не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з доньками, самоусунулася від їх виховання.

У зв`язку з невиконанням своїх батьківських обов`язків відповідач притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, відповідно до якого встановлено, що 14.02.2023 приблизно о 10.00 год ОСОБА_2 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких вона залишає у бабусі та по декілька днів не з являється за ними, чим повторно протягом року порушила ст. 150 СК України.

Постановою Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.05.2028 у справі № 216/1806/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень (копія постанови та роздруківки із сайту Судової влади України додається).

Крім того, відносно відповідача ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 210027 від 09.05.2024 за ч. 1 ст. 184 КУпАП ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (копія протоколу додається).

У період відсутності відповідача ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_3 взяли на себе обов`язок по вихованню та утриманню дітей.

Відповідач не виявляє і бажання виховувати своїх доньок. Відповідач не займається вихованням та утриманням своїх малолітніх доньок та веде аморальний спосіб життя, що негативно впливає на малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 може призвести до трагічних наслідків.

Так, відповідач притягалася до адміністративної відповідальності за незаконне зберігання наркотичних засобів - психотропної речовини, обіг якої заборонено РУР, масою 0,0136г.

У позивачки та її чоловіка є спільні діти - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Позивач ОСОБА_4 та співпозивач ОСОБА_3 проживають однією сім`єю разом зі своїми доньками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та онучками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору найму житлової нерухомості від 08.08.2019 (копія договору додається).

Крім того, факт проживання позивача та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 однією сім`єю підтверджується Актом про проживання зазначених осіб без реєстрації за вищевказаною адресою (копія Акту додається). Для ОСОБА_5 та ОСОБА_6 створені всі необхідні умови для нормального розвитку та проживання. ОСОБА_4 займається домогосподарством та доглядом за дітьми.

В той же час у відповідача склалися неприязні стосунки із членами сім`ї, в результаті чого відповідач застосувала насильство проти своєї сестри та була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Вищенаведені судові рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності характеризують її як особу, яка нехтує сімейними цінностями, правилами співжиття та встановленим правопорядком у суспільстві і вкотре підтверджують, що відповідач не здатна здійснювати та не здійснює утримання та виховання своїх доньок у любові, турботі та доброзичливості, і не може бути зразковим прикладом для своїх дітей.

До того ж, ОСОБА_2 не бажає виховувати та утримувати своїх дітей, про що свідчить постанова суду про притягнення її до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, протокол про вчинення аналогічного правопорушення від 09.05.2024 р. Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матиме своїм наслідком визнання дітей такими, що позбавлені батьківського піклування, у зв`язку з чим позивач бажає встановити опіку над малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане 10.09.2021 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , видане 16.11.2022 Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де зазначено в графі «мати» - ОСОБА_2 .

Процесуальні дії суду та учасників справи.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

16 грудня 2024 року на адресу суду від Служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради як орган опіки та піклування надійшов висновок виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо можливості позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

12 лютого 2025 року на адресу суду від Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради як орган опіки та піклування надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 .

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позиції учасників в судовому засіданні.

Представник позивача адвокат Макарова А.Ф. в судовому засідання 23 жовтня 2025 року підтримала позовну заяву просила її задовольнити. Крім цього зазначила, що діти досить маленькі та потребують постійного догляду, відповідач ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 23 жовтня 2025 року повідомила, що наразі не працює, проживає з хлопцем, отримує соціальні виплати, виділяє кошти на дітей, годує їх, грається з ними, іноді дітей не відвідує, наркотичні засоби вживати перестала, бажає в подальшому спількуватись зі своїми дітьми. Окрім цього зазначила, що всі банківські рахунки на які приходять соціальні виплати віддала в розпорядження бабусі дітей. В засідання не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав, оскільки позивач ОСОБА_4 звернулася з позовом до суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні 23 жовтня 2025 року повідомив, що відповідач ОСОБА_2 дітей відвідує не регулярно раз на 2-3 дні, влаштовує своє життя, в останній час почала надавати кошти на утримання дітей приблизно 5000 гривень на місяць, кошти надсилає через банківські засоби. Окрім цього повідомив, що відповідач ОСОБА_2 за вимогою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підписує усі документи, які необхідні для влаштування побуту дітей.

Представники служб у справах дітей у судове засідання призначене на 23 жовтня 2025 року о 10 год. 30 хв. не з`явились, раніше були подані до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши учасників справи суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно свідоцтва про народження, актовий запис № 756 у 07 жовтня 2003 рок у ОСОБА_10 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини.

Між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , виданим 22.08.2019 Центрально- Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

У ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 10.09.2021 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим 16.11.2022 Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають однією сім`єю разом зі своїми доньками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та онучками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору найму житлової нерухомості від 08.08.2019 копія договору долучена до матеріалів цивільної справи .

Факт проживання позивача та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 однією сім`єю підтверджується Актом від 02 жовтня 2023 року про проживання зазначених осіб без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 . Акт підписали мешканці будинку ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також майстер ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» ОСОБА_14 .

Згідно акту обстеження умов проживання дітей, складеним Службою у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, від 02.05.2024 для виховання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 створені всі необхідні умови для нормального розвитку та проживання. ОСОБА_15 та ОСОБА_16 сплять в окремій кімнаті, де їм відведено окремі спальні місця, шафа для одягу та речей дітей, в наявності постільна білизна, засоби гігієни, іграшки та речі дітей. У сім`ї між всіма членами родини склалися доброзичливі відносини. За результатами обстеження встановлено, що для малолітніх ОСОБА_15 та ОСОБА_16 створені належні умови для проживання. Вказаний акт підписали члени комісії ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Згідно копії постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.05.2023 у справі № 216/1806/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Згідно копії постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.04.2024 у справі № 214/3145/24, ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП.

Згідно копії постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20.03.2024 у справі № 214/2284/24 ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Згідно копії постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2024 року у справі № 214/4497/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради як орган опіки та піклування надала висновок від 10 грудня 2024 року, згідно з яким є доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради як орган опіки та піклування надала висновок від 05 лютого 2025 року, згідно з яким є щодо вирішення питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , орган опіки покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні 23 жовтня 2025 року відповідач ОСОБА_2 , повідомила, що бажає спілкуватись з дітьми в подальшому.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», далі Закон).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII(далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав як винятковий захід є істотним правовим наслідком як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, провадження № 61-8918сво23.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від18грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, пункти 57, 58).

Судам необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки недостатньо спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі №562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07листопада 2023 року у справі № 601/928/22. Судова практика щодо застосування статті 164 СК України є усталеною.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд зазначає, що позивач не надав переконливих доказів свідомого нехтування відповідачкою батьківськими обов`язками чи жорстокого поводження з дитиною.

З огляду на приписи пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли батьки свідомо та умисно не здійснюють батьківських прав та ухиляються від їх виконання.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу при доведеності винної поведінки одного із батьків, яка суперечить інтересам дитини, і неможливості зміни такої поведінки. Позбавлення батьківських прав позбавляє батька/матір спільного родинного життя з дитиною та не відповідає меті їх возз`єднання.

Реалізація взаємного спілкування між матір`ю чи батьком і дитиною становить головну складову сімейного життя у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Савіни проти України», рішення від 18 грудня 2008 року, заява N 39948/06, ЄСПЛ зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (пункт 49).

У постанові від 04 квітня 2024року у справі № 553/449/20 (провадження № 61-2701св24), Верховний Суд вказав, що «…сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини».

У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява№ 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня2008 року у справі «Савіни проти України»).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зауважує, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу і залежить від специфіки обставин, які необхідно довести у конкретній справі. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21 травня 2024 року у справі № 212/95/23 (провадження № 61-2017св24), від 21 травня 2024 року у справі № 303/801/23 (провадження № 61-16570св23).

Суд з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, враховуючи те, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками щодо малолітніх доньок, а також з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що бажає в подальшому спілкуватись з дітьми, стала на шлях виправлення та не вживає наркотичні засоби, отримує соціальні виплати, виділяє кошти на дітей.

Окрім того третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні 23 жовтня 2025 року повідомив, що відповідач ОСОБА_2 , в останній час почала надавати кошти на утримання дітей приблизно 5000 гривень на місяць, кошти надсилає через банківські засоби.

Надані позивачем ОСОБА_4 акту проживання позивача та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 однією сім`єю, а також договору найму житлової нерухомості свідчать лише про факт проживання дітей разом з позивачем. Разом з тим жодним чином не підтверджують наявність винної поведінки відповідачки по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей, а саме доньок ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , вчинення насильства відповідачкою по відношенню до дитини, або наявності інших обставин, які є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав.

Суд вважає, що вказані докази є недостатніми, оскільки вони беззаперечно не підтверджують факт свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язків з виховання дітей.

Суд не може погодитися і з аргументами позивача викладеними в позовній заяві про аморальний спосіб життя відповідача ОСОБА_2 за що її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 та ст.44 КУпАП, оскільки вказані рішення не свідчать про неправомірну поведінку ОСОБА_2 стосовно її дітей чи про невиконання нею як матір`ю обов`язків щодо виховання дітей.

Суд також не бере до уваги постанови про притягнення до відповідальності відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 та ч.2 ст. 184 КУпАП, оскільки події викладені у рішеннях судів відбувались 14 лютого 2023 року та 09 травня 2024 року, тобто більше року назад.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка притягувалась до кримінальної відповідальності у зв`язку із неналежним поводженням щодо дітей, вчиняла насильство по відношенню до дітей.

Висновок Служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради як орган опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, який носить рекомендаційний характер, не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав ( ст. 19 СК України), у зв`язку з чим суд не приймає його до уваги в якості єдиного доказу для вирішення даного спору.

Щодо висловнення відповідачки в судовому засіданні 23 жовтня 2025 року щодо того, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав,оскільки позивач звернулась з позовом, суд вважає неприйнятними, оскільки не заперечення відповідачки проти позбавлення її батьківських прав не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини.

Відтак, суд не бере до уваги визнання відповідачкою позову, оскільки у цій категорії справ визнання позову суперечить закону, а саме частині третій статті 155 СК України, та порушує інтереси дитини.

У постанові Верховного суду від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 (провадження № 61-10115св23) зазначено, про те, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 164СК України для позбавлення батьківських прав.

При цьому суд враховує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачка має негативний моральний облік, веде антисоціальний спосіб життя, цілеспрямовано вчиняє дії на шкоду інтересам своїх дітей, несе загрозу їх життю та здоров`ю тощо.

За таких обставин, врахувавши положення ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 164 СК України, виходячи з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідачки щодо ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання неповнолітньої дитини, а позбавлення відповідачки батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дітей на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи позивачем не доведено, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 264, 265 ЦПК Суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради як орган опіки та піклування, Служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - відмовити.

2. Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання своїх доньок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 .

3. Покласти на Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків відносно її доньок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 .

4. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Позивач: ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ).

6. Відповідач: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; АДРЕСА_3 ).

7. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

- ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ; АДРЕСА_1 );

- Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради як органу опіки та піклування (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд. 32);

- , Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради як органу опіки та піклування (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27).

Повне рішення складено та проголошено 31 жовтня 2025 року о15 год. 40 хв..

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО