Справа № 503/1714/23
Провадження № 2/503/98/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно- земельну ділянку, що розташована на території Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 1,0000 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказуючи, що земельна ділянка належала її батькові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач являється спадкоємицею за законом після померлого та прийняла спадщину у встановленому порядку, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Проте, через неправильність внесення до Реєстру речових прав відомостей щодо земельної ділянки, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з цим, позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку та вимушена звернутись до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явилася, однак надала суду письмову заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягла та просила проводити розгляд цивільної справи без її участі .

Представник Кодимської міської ради Одеської області в судове засідання також не з`явився, надавши до суду клопотання, в якому просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Своїм процесуальним правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.04.2021 року (а.с.8).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №264395178 від 05.07.2021 року, ОСОБА_2 належала земельна ділянка, площею 1 га з кадастровим номером :01:002:0706 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області. Підставою реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за спадкодавцем є рішення про затвердження проекту земелеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, серія та номер: 1349-VIII, виданого 29.04.2021 року Кодимською міською радою Подільського району Одеської області.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.01.1979 року, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 12.03.2005 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , і відповідно спадкоємцем за законом І-ї черги.

Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №142/02-14 від 12.03.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття ним спадщини та заведена спадкова справа №261/2021. Інші спадкоємці за законом І-ї черги відмовились від прийняття спадщини на її користь. Ця обставина вказує на те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Судом встановлено, що державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 . Ця обставина підтверджується листом нотаріуса №142/02-14 від 12.03.2025 року.

В абзаці 2 пункту 23постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до абз.3 п.23постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 5ст. 1268 ЦК Українита п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженихНаказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкодавець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК Українивласник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Враховуючи, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду.

Відповідно дост.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,-задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, площею 1,0000 га, що розташована на території Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належала на праві приватної власності померлому ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О. Калашнікова