ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 199/7142/24

провадження № 61-8373св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Дніпровська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - адвоката Медяного Олексія Юрійовича в інтересах Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2025 року,ухвалену у складі колегії суддів: Гапонова А. В., Новікової Г. В., Никифоряка Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі - Дніпровська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України») про визнання незаконним та скасування рішення.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2025 року клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволено.

Провадження у цивільній справі №199/7142/24 (провадження № 2/199/499/25) за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про визнання незаконним та скасування рішення закрито.

Закриваючи провадження у справіна підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пред`явив позов до філії підприємства, яка відповідно до статті 95 ЦК України не є юридичною особою. Отже, відповідач не наділений цивільною процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може бути стороною у цивільному процесі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2025 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що закриття провадження у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства не допустимо, оскільки правовідносини у справі саме цивільні. Крім того, суд першої інстанції не роз`яснив позивачці вимоги статті 51 ЦПК України та не замінив відповідача на належного.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У червні 2025 року представник ТОВ «Газорозподільні мережі України» - адвокат Медяний О. Ю. в інтересах Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору.

Крім того, суд апеляційної інстанції помилково посилався на те, що суд першої інстанції не роз`яснив права позивачці та не замінив відповідача на належного.

Апеляційний суд не врахував, що суд має право замінити первісного відповідача належним відповідачем виключно за клопотанням позивача і на стадії підготовного судового засідання, а питання закриття провадження у справі вирішувалося вже під час розгляду справи по суті, що унеможливлює вчинення дій із заміни відповідача.

У судовому засіданні під час вирішення питання про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду по суті, судом першої інстанції роз`яснювалися права сторонам, а позивач безпосередньо була присутня в судовому засіданні разом із своїм представником - адвокатом Яструб О. П., який, надаючи послуги з правничої допомоги, повинен був додатково в разі необхідності проінформувати позивача про можливі наслідки пред`явлення позовної заяви до філії, яка не є юридичною особою.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У вересні 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга представника ТОВ «Газорозподільні мережі України» - адвоката Медяного О. Ю. в інтересах Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Наведеному відповідають і норми статті 80 ЦК України, що юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (частина четверта статті 95 ЦК України).

Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20) зроблено такий висновок: «Довіреність керівника відокремленого підрозділу має комплексний характер. Від імені юридичних осіб має право виступати тільки керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового статусу філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила. Філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору».

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що позивачка пред`явила позов до філії юридичної особи - Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» ().

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманого судом відповідно до частини сьомої статті 81 ЦПК України, зазначений позивачем відповідач у цій цивільній справі не має статусу юридичної особи, є зареєстрований саме як філія. Юридичною особою, до якої належить така філія, є ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Відомостей про наявність у Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» статусу юридичної особи немає.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду в суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Норма «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (провадження № 14-399цс18)).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть бути стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем є філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, правильно врахував, що позивач пред`явив позов до філії підприємства, яка відповідно до статті 95 ЦК України не є юридичною особою, а отже, не наділена цивільно-процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може бути стороною у цивільному процесі.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на те, що закриття провадження у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, недопустимо, оскільки правовідносини у справі є цивільно-правовими, залишив поза увагою правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (провадження № 14-399цс18), згідно з яким норма «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати. А позов до філії юридичної особи взагалі не підлягає розгляду в суді.

Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційна скарга подана належним суб`єктом, а саме материнською компанією - ТОВ «Газорозподільні мережі України», довіреність видана ТОВ «Газорозподільні мережі України», в якій зазначено, що довіреність видана на представництво інтересів ТОВ «Газорозподільні мережі України», пов`язаних з діяльністю Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на те, що законна та обґрунтована ухвала суду першої інстанції помилково скасована судом апеляційної інстанції, касаційна скарга представника ТОВ «Газорозподільні мережі України» - адвоката Медяного О. Ю. в інтересах Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» підлягає задоволенню, а постанова апеляційного суду - скасуванню, а ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі - залишенню в силі.

Щодо розподілу судових витрат

Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається в тому числі із розподілу судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи висновки Верховного Суду щодо задоволення касаційної скарги, скасування постанови апеляційного суду та залишення в силі ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , яка звільнена від сплати судового збору у цій справі на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то понесені відповідачем судові витрати у вигляді судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 4 844,80 грн, який сплачено Дніпровською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», необхідно компенсувати за рахунок державиу порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - адвоката Медяного Олексія Юрійовича в інтересах Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» задовольнити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2025 року скасувати, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2025 року залишити в силі.

Компенсувати Дніпровській філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 4 844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 копійок) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець