ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Морганіт на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпра від 11 серпня 2025 року у складі судді Бєльченко Л.А. про закриття провадження в частині позовних вимог по справі № 202/1561/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Морганіт до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування в Дніпропетровській області, треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафта Альянс Трейд», про визнання нерухомого майна таким, що введений в експлуатацію, зобовязання зареєструвати декларацію про готовність обєкта до експлуатації, визнання іпотечного договору дійсним, визнання права власності на неурхоме майно, визнання добросовісним набувачем,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпра від 11 серпня 2025 року провадження у справі за позовом ТОВ «Морганіт» до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції з архітектури та містобудування в Дніпропетровській області, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов А.О., ТОВ «Нафта Альянс Трейд», про визнання нерухомого майна таким, що введено в експлуатацію, зобов`язання зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, визнання іпотечного договору дійсним, визнання права власності, визнання добросовісним набувачем, - закрито в частині позовних вимог до Дніпровської міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції з архітектури та містобудування в Дніпропетровській області про визнання нерухомого майна таким, що введено в експлуатацію, зобов`язання зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, визнання права власності на нерухоме майно, визнання добросовісним набувачем.

Роз`яснено позивачеві ТОВ «Морганіт», що позовні вимоги до Дніпровської міської ради про визнання нерухомого майна таким, що введено в експлуатацію, визнання права власності на нерухоме майно, визнання добросовісним набувачем підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Роз`яснено позивачеві ТОВ «Морганіт», що позовні вимоги до Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції з архітектури та містобудування в Дніпропетровській області про зобов`язання зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства (а.с.87,88 Том VІ).

Мотивами такого закриття провадження у наведеній частині позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору, законодавством, що застосовується до цих правовідносин, спір між ТОВ «Морганіт» і Дніпровською міською радою щодо визнання нерухомого майна - автозаправної станції, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів,13, таким, що введено в експлуатацію, визнання права власності на нерухоме майно - автозаправну станцію, визнання ТОВ «Морганіт» добросовісним набувачем вказаної автозаправної станції, є господарським, та не відповідає положенням ст. 19 ЦПК України.

Рзом з цим суд першої інстанції вважав, що у ТОВ «Морганіт» виник спір із суб`єктом владних повноважень, яким є Державна інспекція з архітектури та містобудування, з приводу зобов`язання здійснити владні управлінські функції, а саме, зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації щодо нерухомого майна - автозаправної станції за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно Положення про Державну інспекцію з архітектури та містобудування, затвердженого постановою Кабінету Міністрі України від 23 грудня 2020 року №1340, Державна інспекція з архітектури та містобудування є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій, і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, що свідчить про наявність публічно-правового спору за участю суб`єкта владних повноважень, в силу ст. 4 КАС України. За таких обставин дані вимоги відносяться до розгляду адміністративним судом, згідно положень ст. 19 КАС України.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ТОВ Морганіт подало через свого представника у серпні 2025 року апеляційну скаргу, яку уточнив у вересні 2025 року, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що усі позовні вимоги стосуються оскарження відповідачами права власності позивача на спірне нерухоме майно та його доброчесність у такому набутті. ОСОБА_1 , який є попереднім власником майна, також піддає сумніву правомірність права власності позивача на спірне майно, однак, позивачем порушуються питання цими вимогами зясування обставин, за яких ОСОБА_1 набув право власності на майно, враховуючи, що усі відповідачі також не визнають іпотечний договір, який позивач просить визнати дійсний. Скаржник наголошує, що усі вимоги пов`язані між собою та є основними та похідними одна від іншої, що належить розглядати в одному провадженні цивільного судочинства, а їх поділ на розгляд в адміністративному та господарському судочинстві є недоцільним та не відповідає тому, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами, як то передбачено положеннями ст. 19 ЦПК України. Скаржник наголошує, що під час відкриття судом першої інстанції було встановлено що позовна заява відповідає вимогам ст. 175,177 ЦПК України, підсудна цьому суду, що суперечить висновкам суду першої інстанції, зазначеним в оскаржуваній ухвалі. За таких обставин скаржник вважає, що судом першої інстанції неправомірно застосовано положення ч.1 ст. 255 ЦПК України (а.с. 104-115 Том VІ).

Дніпровська міська рада, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, у жовтні 2025 року подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що суд першої інстанції вірно перевірив усі обставини, які необхідні в наявності для закриття провадження в частині зазначених позовних вимог, з`ясувавши суб`єктний склад учасників та характер спірних правовідносин, що є критеріями розмежування між справами цивільного та іншого судочинства. Позовні вимоги, пред`явлені позивачем до Дніпровської міської ради, за своїм суб`єктним складом та виникненням спору між двома юридичними особами, відповідає розгляду в порядку господарського судочинства та відносить до господарської юрисдикції. Просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача (а.с.146-149 Том VІ).

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались та відзивів на апеляційну скарга ТОВ Морганіт не подавали, але, в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ТОВ «МОРГАНІТ» до Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції з архітектури та містобудування в Дніпропетровській області про зобов`язання зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, є публічно-правовим спором, що належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а позовні вимоги позивача, предявлені до Дніпровської міської ради про визнання нерухомого майна таким, що введено в експлуатацію, визнання права власності на нерухоме майно, визнання добросовісним набувачем, підлягають розгляду за правилами господарського судочинства за суб`єктним складом учасників правовідносин, змістом їх прав та обов`язків, предметом спору та характером спірних правовідносин у їх сукупності. За таких обставин суд вважав, що, в силу п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, провадження по справі у цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Колегія суддів повністю не погоджується з такими висновками суду, зважаючи на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Індустріального районного суду м.Дніпра перебуває цивільна справа № 202/15617/23 за позовом ТОВ Морганіт до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради, Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції архітектури та містобудування в Дніпропетровській області, треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов А.О., ТОВ «Нафта Альянс Трейд», про визнання нерухомого майна таким, що введений в експлуатацію, зобовязання зареєструвати декларацію про готовність обєкта до експлуатації, визнання іпотечного договору дійсним, визнання права власності на неурхоме майно, визнання добросовісним набувачем.

Із змісту позову встановлено, що позовні вимоги ТОВ «Морганіт» про визнання нерухомого майна таким, що введено в експлуатацію, визнання права власності на нерухоме майно, визнання ТОВ «МОРГАНІТ» добросовісним набувачем, пред`явлені саме до Дніпровської міської ради, а позовні вимоги позивача про зобов`язання зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, пред`явлені саме до Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції з архітектури та містобудування в Дніпропетровській області.

Однак, колегія суддів не погоджується з тим, що зазначені позовні вимоги стосуються та пред`явлені лише до цих відповідачів та мають виключно характер основних вимог у справі, що не залежить від всього характеру спору, що виник у позивача з усіма відповідачами, тобто, доведення правомірності належності на праві власності йому нерухомого майна автозаправної станції за адресою АДРЕСА_1 , яке заперечується відповідачами.

Колегія суддів наголошує, що позовні вимоги до кількох відповідачів, серед яких є хоча б одна фізична особа, мають розглядатись в одному провадженні, якщо такі вимоги однорідні, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог. Розгляд справи в межах одного виду судочинства є більш прогнозованим і відповідає принципу правової визначеності.

Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №569/2749/15-ц, від 07 листопада 2018 року у справі №755/13532/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі №521/21255/13-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі №303/2408/16-ц.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто, забезпечити відсутність необхідність звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Такі висновки сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 та від 16 лютого 2021 року у справі №910/2861/18.

Колегія суддів наголошує, враховуючи вищенаведені висновки Великої Палати Верховного Суду, що в даному випадку справа однозначно стосується прав та обов`язків особи, яка є первісним власником об`єкта нерухомості, відомості про що зазначені у державних реєстрах як та, що здійснювала отримання дозвільних документів, а також є стороною правочину, на підставі якого зареєстровано право власності за позивачем, та яка таке право власності позивача наразі не визнає. За таких обставин вимоги, пред`явлені як до суб`єкта владних повноважень, так і до юридичної особи з управлінськими функціями, безпосередньо пов`язані з вимогами щодо визнання права власності за позивачем на спірне майно, де попереднім власником цього майна був ОСОБА_1 , що також отримував дозвільні документи, який, до того ж, також оскаржує право власності позивача на спірне майно.

З огляду на те, що встановлення судом першої інстанції правомірності дозвільних документів та належної реєстрації дій та документів відповідачами як за попереднім власником майна, так і за позивачем, що є похідними вимогами, прямо стосується права власності позивача на таке майно, що є основною вимогою у справі, що належить розглядати в одному провадженні цивільного судочинства.

Колегія суддів повністю погоджується з доводами апеляційної скарги, та вважає, що усі вимоги, що пов`язані між собою, направлені на належний та ефективний захист майнових прав позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про закриття провадження в частині вимог, пред`явлених до Державної інспекції архітектури та містобудування України в особі Управління Державної інспекції з архітектури та містобудування в Дніпропетровській області про зобов`язання зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, та пред`явлених до Дніпровської міської ради про визнання нерухомого майна таким, що введено в експлуатацію, визнання права власності на нерухоме майно, визнання добросовісним набувачем, на підставі п. 1 ч. 1 статті 255 ЦПК України, не дослідивши достеменно та всебічно предмету цього позову.

Доводи апеляційної скарги ТОВ Морганіт про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді даної справи, що призвело до постановлення помилкової ухвали, знайшли своє підтвердження, а у суду першої інстанції не було достатніх підстав для застосування п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасування на підставі ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Морганіт задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпра від 11 серпня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 05 листопада 2025 року.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна