Провадження № 2-ві/522/26/25
УХВАЛА

31 жовтня 2025 року

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Шенцева О.П., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гудкова С.О. про відвід головуючого судді Домусчі Л.В. у цивільній справі № 522/12284/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Домусчі Л.В.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва.

28 жовтня 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Гудкова С.О. про відвід головуючого судді Домусчі Л.В. у цивільній справі № 522/12284/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва.

30 жовтня 2025 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим для розгляду вказаної заяви визначено суддю Шенцеву О.П. Матеріали заяви про відвід судді передані безпосередньо судді Шенцевій О.П. 31.10.2025 року.

Вказана заява про відвід обґрунтована тим, що 03.06.2025 року в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва, подана адвокатом Мухамеджановим О.С. Позов подано без доказів сплати судового збору. Після залишення позову без руху, представником 12.06.2025 року подано докази сплати судового збору, а також подано заяву про забезпечення позову. Крім того, 12.06.2025 року тим же представником подано аналогічну позовну заяву без доказів сплати судового збору, але в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка надійшла в провадження судді Шенцевої О.П. Так, у сторони відповідача виникли сумніви у неупередженості судді, в тому числі з підстав маніпулювання автоматизованим розподілом справ в суді, ці сумніви додатково підтверджуються ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.10.2025 року, якою скасовано ухвалу суду про забезпечення позову. Також наведено обставини:

- подання позову 03.06.2025 року адвокатом Мухамеджановим О.С з помилкою у прізвищі відповідача, відсутність доказів оплати судового збору, постановлення судом ухвали 06.06.2025 року про залишення позову без руху, 12.06.2025 року подання усунення недоліків представником позивача, поданням заяви у той самий день про забезпечення позовів, та розгляд їх судом в один день;

- того ж дня було подано таку ж позовну заяву по іншій справі № 522/13129/25 та оплатою судового збору 16.06.2025 року.

Заявник вважає, що обидві судді винесли майже ідентичні ухвали по забезпечення позову, є ознаки маніпулювання авто розподілом справ, ухвали немотивовані, відповідачу не надали можливості висловити заперечення.

Ознайомившись з заявою про відвід, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, з матеріалів слідує, що у провадженні судді Домусчі Л.В. перебуває цивільна справа № 522/12284/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва.

Предметом позову є усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинно побудованих відповідачкою споруд, які розташовані на земельних ділянках за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :52:026:0058, :52:026:0002, :52:026:0003.

Разом з тим, до Приморського районного суду м. Одеси надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 522/13129/25 надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П.

17 червня 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_3 про забезпечення позову

18 червня 2025 року до суду надійшла заява з додатками.

19 червня 2025 року ухвалою суду задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном.

Відвід ОСОБА_1 заявлено з підстав, що викликають у неї сумнів у неупередженості судді та з ознак маніпулювання автоматизованим розподілом справ в суді, а саме: синхронне подання двох позовів до відповідача, позов поданий без оплати судового збору, постановлення судом ухвали про залишення позову без руху, миттєвим усуненням недоліків представником позивача, поданням заяв про забезпечення позовів, та розгляд їх судом в один день.

Вважає, що є ознаки узгодженості та шаблонності ухвал про забезпечення позову, оскільки вони стосуються одного об`єкту будівництва, містять однакові формулювання мотивувальної частини ,однакові посилання на норми процесуального права, не містять аналізу доказів.

Також ОСОБА_1 зазначила, що суддя Домусчі Л.В. порушила принципи процесуального права, оскільки не надала можливості висловити їй свої заперечення, не дослідила докази щодо порушення її прав.

Суд зазначає, що підстави, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві, окрім доводу про ухвалу Одеського апеляційного суду від 23.10.2025 року, вже були предметом розгляду заяви від 20.10.2025., які судом не прийнято як обґрунтовані та як такі, що мають належне підтвердження для відводу судді.

Щодо ознак маніпулювання автоматизованим розподілом справ в суді та упередженості головуючого судді Домусчі Л.В.

Як вбачається з матеріалів, позов ОСОБА_2 (його представника) подано до суду 03.06.2025 року, проте без оплати судового збору. Ухвалою суду від 06.06.2025 року відповідно до вимог ЦПК України позов залишено без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків, та після усунення недоліків і сплати судового збору ухвалою суду від 16.06.2025 року відкрито провадження. Заява про забезпечення позову надійшла до суду 12.06.2025 року та розглянута судом 19.06.2025 року.

Суд розглянув заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гудкова С.О. про скасування заходів забезпечення позову та 18.07.2025 року постановив відповідну ухвалу.

Аналізуючи терміни процесуальних заяв та дій суду з іншою справою № 522/13129/25 вбачається, що дати подання позову по справі № 522/13129/25, відкриття судом провадження, подання заяви про забезпечення позову є різними.

Доказів щодо будь-якого штучного втручання або маніпулювання автоматизованим розподілом справ стороною не надано, а судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону "Про судоустрій і статус суддів" суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. Визначення головуючого судді здійснюється згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи.

На думку заявника, вищевказане викликає сумніви щодо неупередженості судді, але суд вважає, що наведені заявником обставини не є підставою для відводу в силу положень ст. 36 ЦПК України, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення заяви про відвід.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України передбачено випадки в яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу).

Крім того, статтею 37 ЦПК України вказано на недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, а саме, якщо:

1. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

2. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

3. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

4. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

5. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

6. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відтак, перелік підстав для задоволення заяви про відвід є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, суд приходить до висновку, про необґрунтованість заявленого відводу.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності, однобічності та неупередженості судді Домусчі Л.В., при вирішенні даної цивільної справи.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що відповідно до ст.36 ЦПК України заявлений відвід є необґрунтованим.

Попри це, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід щодо розгляду даної заяви з огляду на наступне.

Зі змісту заяви та доданих до неї доказів, слідує, що заявником хоч і не доведені відповідними доказами обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності головуючого по справі судді, проте враховуючи вдруге заявлений відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. у справі № 522/12284/25 та підстави для подачі таких заяв є те, що аналогічна справа зі схожими обставинами під № 522/13129/25 знаходиться в провадженні саме судді Шенцевої О.П., розгляд мною вказаної заяви про відвід може викликати ще більше сумнівів у сторін в об`єктивному розгляді.

З огляду на зазначене, суд все ж таки вбачає наявність підстав визначених ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Відтак, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Отже, наявність певних обставин, що можуть бути для сторін підставою сумніватися в об`єктивності головуючого, що є недопустимим.

Для судді не менш важливо забезпечити, щоб правосуддя сприймалося як здійснене, адже це є одним із головних принципів права й публічного порядку. Відтак, суддя повинен вести судовий розгляд таким чином, щоб відсутність упередженості, об`єктивність і справедливість були очевидними для всіх, кого цікавить процес і його результат, аж надто для особи, яка подає клопотання. Відповідно, суддя, має пам`ятати, що від нього вимагають очевидної об`єктивності, тому для того, щоб збереглась об`єктивність та неупередженість при розгляді заяви суддею Шенцева О.П. виникає необхідність заявити собі самовідвід.

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

В кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України визначено, що самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене вважаю, що є підстави для заявлення самовідводу з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності суду та забезпечення максимального дотримання процесуальних прав учасників справи.

На підтсаві викладеного та керуючись ст.ст.33, 36, 39, 40, 258, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заявити собі - судді Приморського районного суду міста Одеси Шенцевій Ользі Петрівні самовідвід від участі як головуючого судді у розгляді заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гудкова С.О. про відвід головуючого судді Домусчі Л.В. у цивільній справі № 522/12284/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва.

Матеріали заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гудкова С.О. про відвід головуючого судді Домусчі Л.В. з додатками № 522/12284/25 (провадження № 2-ві/522/26/25) передати до канцелярії суду для визначення головуючого судді у порядку встановленому ч.3 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України .

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя: