УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3249/25

31 жовтня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді Снітчук Р.М.

за участі: секретаря Дмитрук О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 15 листопада 2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1767, розівано.

Однак, у вказаному судовому рішенні не вирішено питання щодо зміни прізвища позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу на дошлюбне дівоче - ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч. 3 ст. 270 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися.

Дослідивши надані представником позивача письмові докази, суд вважає заявлені вимоги не обгрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати;4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Судом встановлено, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення є немотивованою та не містить обгрунтування, визначених ч. 1 ст. 270 ЦПК України, підстав для його ухвалення.

Зокрема, зазначене позивачем у п. 2 прохальної частини позовної заяви клопотання про зміну прізвища після розірвання шлюбу на дошлюбне не є за своїм змістом позовною вимогою.

Позовна заява не містила доводів щодо наявності спору між сторонами з приводу зміни прізвища, судовий збір як за позовну вимогу в цій частині позивачкою не сплачувався. Вона зазначала лише про свій намір змінити прізвище.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Закон не покладає обов`язку на суд змінювати прізвище особі при розірванні шлюбу.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, однак це стосується лише справ окремого провадження, визначених ч. 3 ст. 293 ЦПК України.

Зазначена справа була розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, тому підстави для застосування ч. 8 ст. 294 ЦПК України у даному випадку відсутні. Це положення стосується виключно заяв осіб про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Відповідно до ст. 9 цього ж Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Згідно ч. 6, ч. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.

Про державну реєстрацію розірвання шлюбу та про розірвання шлюбу, здійснене в судовому порядку, робиться відмітка в актовому записі про шлюб.

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) (далі - зміна імені) проводиться лише стосовно громадян України.

Державна реєстрація зміни імені проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи, яка досягла віку, встановленого законом, за місцем її проживання за наявності в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану відповідних актових записів цивільного стану та відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про відновлення її дівочого прізвища не є позовною вимогою у розумінні ЦПК України, оскільки повернення дошлюбного прізвища залежить виключно від волевиявлення особи, яке остання може реалізувати шляхом звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у встановленому законом позасудовому порядку.

Приймаючи до уваги те, що судовим рішенням у даній справі вирішено усі позовні вимоги, підстави для ухвалення у справі додаткового рішення відутні, в зв`язку з чим в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 270 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31 жовтня 2025 року.

Суддя: Р. М. Снітчук