Провадження № 2/369/4201/25
РІШЕННЯ

Іменем України

31.10.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., за участі секретаря судового засідання Лисяк К.О., провівши судове засідання у цивільній справі № 369/18416/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що у їхньому з ОСОБА_2 шлюбі народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Але, спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. Такі обставини в сім`ї призвели до того, що ОСОБА_1 в грудні 2023 році звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.08.2024 року у справі №369/21243/23 шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. Рішення набрало законної сили. Цим рішенням суду питання про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів не вирішувалось.

Після розлучення було вирішено, що діти мають проживати з матір`ю, адже ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є малолітніми і потребують материнського догляду, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обрали місцем проживання з матір`ю.

На підставі викладеного, позивач просив суд: визначити місце проживання дітей: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з матір`ю - ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з жовтня 2024 року і до повноліття дітей.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

19.02.2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Зустрічна позовна заява мотивована доводами про те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо виховання та спілкування з дітьми, незалежно від того, чи проживають вони разом з дітьми.

На підставі викладеного у зустрічному позові, позивач просив суд визначити, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) може брати участь у вихованні своїх дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ); ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та спілкуватись з ними наведеними нижче особами:

-систематично брати старших дітей ОСОБА_7 і ОСОБА_8 до себе кожної першої та третьої суботи місяця на вихідний день «неділю» з 20-00 год суботи до 20-00 год неділі, з ночівлею у батька, без присутності матері;

- систематично брати наймолодшого сина ОСОБА_9 до себе кожного тижня на одну добу із 13-00 год середи до 14-00 год четверга, з ночівлею у батька, без присутності матері;

-провідувати дітей та спілкуватись з ними на перервах між уроками під час їх перебування в навчальному закладі (в приміщенні навчального закладу або на території навчального закладу, в якому навчаються діти) без присутності матері;

-бачитись з дітьми без присутності матері у святкові дні День народження дітей (з 09-00 год до 14-00 год), День народження позивача (з 09-00 год до 14-00 год), Новий рік (02 січня з 09-00 год до 14-00), Різдво (07 січня з 13-00 год до 20-00 год), Великдень (неділя з 13-00 год до 15-00 год), ОСОБА_10 (з 13-00 год до 15-00 год);

-брати дітей до себе на тимчасове проживання на перші сім днів зимових канікул кожного року, без присутності матері, з відвідуванням бабусі, місць громадського відпочинку, оздоровлення, курортів або місця проживання батька;

-брати дітей до себе на тимчасове проживання у період літніх канікул протягом чотирнадцяти днів з 01 липня до 14 липня та протягом чотирнадцяти днів з 01 серпня до 14 серпня кожного року, без присутності матері, з відвідуванням бабусі, місць громадського відпочинку, оздоровлення, курортів або місця проживання батька;

-необмежено спілкуватись з дітьми особисто, засобами телефонного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між позивачем та дітьми.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2025 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, витребувано у Служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (Київська область, Бучанський район, с. Білогородка, вул. Володимирська, буд. 33) висновок щодо визначення способу участі батька ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у вихованні своїх дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ); ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Представник ОСОБА_1 висловив заперечення проти зустрічного позову в частині позовних вимог: «систематично брати наймолодшого сина ОСОБА_9 до себе кожного тижня на одну добу із 13-00 год середи до 14-00 год четверга, з ночівлею у батька, без присутності матері», оскільки ОСОБА_11 є п`ятирічною дитиною і тяжко переносить навіть короткочасне розлучення зі звичайними умовами життя, мамою, братами, іграшками і навіть короткочасне вилучення його зі звичайних умов життя, є стресоутворюючою обставиною, негативно впливає на сон та стан здоров`я дитини; «брати дітей до себе на тимчасове проживання на перші сім днів зимових канікул кожного року, без присутності матері, з відвідуванням бабусі, місць громадського відпочинку, оздоровлення, курортів або місця проживання батька», аргументувавши це обмеженням права матері в проведенні часу з дітьми під час різдвяної відпустки (в другій частині канікул дітей на Різдво) та в частині «брати дітей до себе на тимчасове проживання у період літніх канікул протягом чотирнадцяти днів з 01 липня до 14 липня», адже такий графік позбавляє права матері брати участь у святкуванні дня народження ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_7 , в той час, коли порядок святкування днів народження дітей у батька обумовлений іншим пунктом прохальної частини зустрічного позову, а саме «бачитись з дітьми без присутності матері у святкові дні День народження дітей (з 09-00 год до 14-00 год)».

Стороною позивача за зустрічним позовом надано пояснення щодо первісного позову та заявлено зустрічний.

До суду на дійшло рішення Виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 10 червня 2025 року № 170 «Про затвердження висновку Служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області щодо визначення проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , визначення способу участі батька гр. ОСОБА_2 у вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та спілкування з ними» та заяви про проведення судових засідань без його участі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

08.10.2025 року представником позивача за зустрічним позовом подано заяву про уточнення зустрічних позовних вимог.

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02.08.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у Білилівській сільській раді Ружинського району Житомирської області, актовий запис № 8.

Від вказаного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В подальшому, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.08.2024 року у справі №369/21243/23 шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , -розірвано.

Після фактичного припинення шлюбних відносин діти залишились проживати зі своєю матір`ю, ОСОБА_1 .

Проживанням дітей з матір`ю забезпечується належне виховання та навчання дітей.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законами України, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Із змісту Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (надалі за текстом - Конвенція) вбачається таке:

У змісті преамбули визначено, що держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Частина 1 статті 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 8 Конвенції, держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Частиною 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно п. 3 ст. 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 16 Конвенції встановлено, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Відповідно до статті 7 Сімейного кодексу України (надалі за текстом СК України) сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується наша рівність при несенні обов`язку утримання дитини.

Крім цього, відповідно до вимог Сімейного кодексу України (ст. 182-184), вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 19 СК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Рішенням Виконавчого комітету Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 10 червня 2025 року №170 затверджено висновок Служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області та визначено спосіб участі батька гр. ОСОБА_2 у вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та спілкування з ними. Цим рішенням встановлено, що на теперішній час малолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживають разом з матір`ю гр. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 . За місцем проживання дітей створені належні умови для належного проживання, у дітей є окреме місце для сну та відпочинку, є іграшки, книги, одяг відповідно віку та сезону, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 05.06.2025 року №119, складеним працівниками служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. Фахівцем із соціальної роботи Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області проведено оцінку та встановлено прив`язаність дітей до матері; мати належно виконує свої обов`язки з виховання дітей, враховуючи їх вік та потреби у повсякденному житті. Виходячи з наведеного, комісією встановлено, що матір`ю гр. ОСОБА_1 забезпечуються належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Батько гр. ОСОБА_2 має можливість безперешкодно відвідувати дітей, спілкуватись з ними, здійснювати свої батьківські обов`язки.

На підставі рішення комісії Білгородської сільської ради Бучанського району Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з матір`ю гр. ОСОБА_1 , та на теперішній час визначено способи участі батька гр. ОСОБА_2 у вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та розроблено графік.

Висновок базується на інформації про усі фактичні обставини, з урахуванням пояснень сторін спору та їх бажань.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліментів на дитину - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) слід зазначити, що відповідно до 180 СК України, аліменти сплачуються до повноліття дитини, тобто до 18 років.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями статей 150-153 СК України передбачено, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Також, згідно статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з частинами 2 та 3статті 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Частинами 2 та 3статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлюється, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Тобто, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам кожної конкретно взятої справи, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивної цивільного судочинства. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено обов`язок доказування і подання доказів при якому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 та 4 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серя він та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

З огляду на викладене, на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Позивач за позовом про стягнення аліментів позбавлений обов`язку сплачувати аліменти.

За зустрічним позовом сплачено судовий збір і не ставиться питання про його повернення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,12,19,81,141,258-260,263-265 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 142, 150-153,157, 159, 180, 183 СК України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 7, 8, 9, 16 Конвенції про права дитини, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів задовольнити частково.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) разом з матір`ю - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06.11.2024 року і до повноліття дітей.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Зустрічний позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми задовольнити частково.

Визначити порядок участі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у вихованні своїх дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та спілкуватись з ними наступним чином:

-систематично брати дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до себе кожної першої та третьої суботи місяця на вихідний день «неділю» з 20-00 год суботи до 20-00 год неділі, з ночівлею у батька, без присутності матері;

- провідувати дітей та спілкуватись з ними на перервах між уроками під час їх перебування в навчальному закладі (в приміщенні навчального закладу або на території навчального закладу, в якому навчаються діти) без присутності матері;

-бачитись з дітьми без присутності матері у святкові дні День народження дітей (з 09-00 год до 14-00 год), День народження позивача (з 09-00 год до 14-00 год), Новий рік (02 січня з 09-00 год до 14-00), Великдень (неділя з 13-00 год до 15-00 год), Трійця (з 13-00 год до 15-00 год);

-брати дітей до себе на тимчасове проживання у період літніх канікул з 01 липня до 8 липня та з 10 липня по 14 липня, а також протягом чотирнадцяти днів з 01 серпня до 14 серпня кожного року, без присутності матері, з відвідуванням бабусі, місць громадського відпочинку, оздоровлення, курортів або місця проживання батька;

-необмежено спілкуватись з дітьми особисто, засобами телефонного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між позивачем та дітьми.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 31.10.2025 року.

Суддя А.В. Янченко