_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2835/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В. при секретарі Кондратенко Ю.Д. розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гарська Вікторія Валеріївна про встановлення юридичного факту та визнання права власності, -

встановив :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Заліпаєв Юрій Валерійович звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гарська Вікторія Валеріївна про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначила наступне:

Позивачка зареєстрована та є співвласницею квартири АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру підтверджується ордером № 2159 серії ЖР від 01.11.1977 року, свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.07.2007 року, а також витягом про реєстрацію права власності № 15703200 від 27.08.2007 року.

До складу співвласників квартири входили: ОСОБА_3 мати позивачки; ОСОБА_4 її вітчим; ОСОБА_5 донька позивачки, яка є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи.

Після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її частка у квартирі () була успадкована позивачкою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2017 року (спадкова справа № 555/2017).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її вітчим ОСОБА_4 . Після його смерті спадкова справа № 314/2019 була заведена Київською державною нотаріальною конторою у місті Одесі. До складу спадщини увійшла частина зазначеної квартири. Під час звернення до нотаріальної контори позивачці було повідомлено, що із заявою про прийняття спадщини звернувся рідний брат померлого ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , за взаємною домовленістю з позивачкою, видав їй нотаріальну довіреність на оформлення спадщини та дарування частки квартири на користь її доньки, а також склав заповіт, яким зазначив: «Належну мені частку квартири АДРЕСА_1 , заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Вказаний заповіт посвідчений 22.02.2019 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Савицькою О. Ю. та зареєстрований у реєстрі за № 1-146.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 помер. Після його смерті позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через непідтвердження родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Підставою для відмови стала технічна помилка у свідоцтві про народження ОСОБА_8 , у якому прізвище зазначено як « ОСОБА_9 » замість « ОСОБА_9 », що унеможливлює ідентифікацію його як рідного брата ОСОБА_10 . Також нотаріус повідомив, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_10 є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 (далі Відповідач). Однак останній не заявляв своїх спадкових прав і не отримував свідоцтва про право на спадщину на спірну частину квартири.

Таким чином, унаслідок технічної помилки в актовому записі про народження, яку неможливо виправити через відсутність відповідного запису в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян (що підтверджується відповіддю Біляївського міськрайонного ВРАЦС № 975/55-18 від 05.03.2019 року), позивачка фактично позбавлена можливості реалізувати своє спадкове право за заповітом на частину квартири, половина якої () уже належить їй на праві власності.

Рух справи

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 квітня 2025 року, дана справа передана на розгляд судді Бескровному Я.В.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гарської Вікторії Валеріївни, про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування.

Розгляд даної цивільної справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Цивільну справу призначено до підготовчого судового засідання на 29 травня 2025 року о 10 год. 30 хв. у приміщенні Київського районного суду м. Одеси.

У підготовче засідання 29 травня 2025 року відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Представник позивача подав клопотання про витребування копій спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_4 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_7 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Під час підготовчого засідання встановлено, що позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 4177,54 грн, розрахований як 1% від вартості частини спірної квартири (357 194,43 грн), а також 605,60 грн за вимогу немайнового характеру щодо встановлення факту родинних відносин.

Водночас, відповідно до пункту 3 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що у 2025 році складає 1211,20 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2025 року суд постановив витребувати:

-від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гарської В.В. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 );

-від Київської державної нотаріальної контори м. Одеси належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 (померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

30 травня 2025 року представник позивача подав заяву про усунення недоліків позовної заяви та надав квитанцію про доплату судового збору у розмірі 605,60 грн.

Підготовче засідання відкладено на 20 червня 2025 року о 09 год. 30 хв.

18 червня 2025 року від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гарської В.В. до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 .

20 червня 2025 року від Київської державної нотаріальної контори м. Одеси до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, підготовче засідання відкладено спочатку на 26 серпня 2025 року о 10 год. 30 хв., а згодом на 11 вересня 2025 року о 11 год. 30 хв.

11 вересня 2025 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 10 жовтня 2025 року о 11 год. 30 хв.

У судове засідання 10 жовтня 2025 року відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду повідомлений належним чином. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови його належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, судом встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є співвласницею квартири АДРЕСА_1 , де також зареєстрована та постійно проживає.

Право власності на зазначену квартиру підтверджується ордером № 2159 серії ЖР від 01.11.1977 року, свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.07.2007 року та витягом про реєстрацію права власності № 15703200 від 27.08.2007 року.

До складу співвласників квартири входили: ОСОБА_3 мати позивачки; ОСОБА_4 її вітчим; ОСОБА_5 її донька, яка є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи.

Після смерті матері позивачки ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її частка у квартирі () була успадкована позивачкою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2017 року (спадкова справа № 555/2017).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер вітчим позивачки ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме частину зазначеної квартири. Спадкова справа № 314/2019 була заведена Київською державною нотаріальною конторою у місті Одесі. Під час звернення до нотаріальної контори позивачці було повідомлено, що із заявою про прийняття спадщини звернувся рідний брат померлого ОСОБА_7 .

22.02.2019 року ОСОБА_7 видав позивачці нотаріальну довіреність на оформлення спадщини та дарування частки квартири на користь її доньки, а також склав заповіт, відповідно до якого належну йому частку квартири АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Заповіт посвідчений 22.02.2019 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Савицькою О. Ю. та зареєстрований у реєстрі за № 1-146.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 помер. Після його смерті спадкова справа була заведена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською Вікторією Валеріївною. Спадкоємцем після його смерті визначено його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_10 позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав за заповітом, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з непідтвердженням родинних відносин між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 .

Підставою для відмови стала технічна помилка у свідоцтві про народження ОСОБА_8 , у якому прізвище зазначено як « ОСОБА_9 » замість « ОСОБА_9 », що унеможливлює ідентифікацію його як рідного брата ОСОБА_10 .

Нотаріусом також повідомлено, що спадкоємець ОСОБА_2 не заявляв своїх спадкових прав і не отримував свідоцтва про право на спадщину на спірну частку квартири.

З наданої Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану громадян відповіді № 975/55-18 від 05.03.2019 року вбачається, що актовий запис про народження ОСОБА_4 відсутній у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що унеможливлює виправлення зазначеної технічної помилки.

Позивачка зверталася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин у порядку окремого провадження, проте ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2025 року у справі № 947/8455/25 відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з наявністю спору про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Таким чином, судом установлено, що у даній справі наявний спір про право, пов`язаний із необхідністю визнання за позивачкою права власності на частину квартири АДРЕСА_1 , яка входила до складу спадщини після смерті її вітчима ОСОБА_4 , та яка фактично була прийнята і заповідана їй його братом ОСОБА_7 .

Оцінюючи встановлені у справі обставини та надані сторонами докази в їх сукупності, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтями 1217, 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно з положеннями статті 1261 ЦК України, у першу чергу за законом право на спадкування мають діти спадкодавця, його чоловік (дружина) та батьки. Рідні брати та сестри спадкодавця належать до спадкоємців другої черги (стаття 1262 ЦК України) і набувають право на спадкування у разі відсутності спадкоємців першої черги або відмови останніх від прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець має право прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Прийняття спадщини підтверджується поданням відповідної заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця (стаття 1270 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 спадкові права на належну йому частину квартири прийняв його рідний брат ОСОБА_7 , що підтверджується заведенням за його заявою спадкової справи № 314/2019 у Київській державній нотаріальній конторі м. Одеси.

Надалі ОСОБА_7 22.02.2019 року склав заповіт, яким належну йому частку зазначеної квартири заповів позивачці ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним записом у реєстрі за № 1-146.

Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з частиною першою статті 1235 ЦК України, заповідач має право заповісти усе своє майно або його частину одній або кільком особам, незалежно від наявності між ними родинних відносин.

Частиною першою статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, заповіт ОСОБА_7 , яким він заповів позивачці належну йому частку квартири, є належним і допустимим доказом наявності у позивачки права на спадкування за заповітом.

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину була зумовлена наявністю технічної помилки у свідоцтві про народження ОСОБА_4 , у якому його прізвище вказано як « ОСОБА_9 ». Суд вважає, що зазначена помилка має очевидно технічний характер і не впливає на юридичний зміст документів та дійсні родинні зв`язки між ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , що підтверджується сукупністю інших доказів у справі, зокрема: паспортом громадянина України та Свідоцтвом про народження, Свідоцтвом про смерть та матеріалами наданих суду спадкових справ після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Зі свідоцтва про народження ОСОБА_8 та ОСОБА_10 встановлено, що їх батьками записані: батько - ОСОБА_14 , мати ОСОБА_15 .

Суд також враховує, що відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права, у тому числі шляхом визнання права власності.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до пункту 4.11. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини або з дня державної реєстрації смерті особи у випадках, встановлених пунктом 20 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, або не раніше строків, встановлених у частині другій статті 1270, статті 1276 Цивільного кодексу України.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Неможливість підтвердження родинних відносин виключно документально не повинна бути безумовною підставою для відмови у спадкуванні, оскільки обов`язок держави забезпечити ефективний механізм реалізації спадкових прав особи, у тому числі шляхом судового встановлення фактів, що мають юридичне значення, або визнання права власності у позовному порядку.

Крім того, коли спадкодавець прийняв спадщину, але не оформив свої права до смерті, спадкові права переходять до його спадкоємців (правонаступництво у спадкових правовідносинах).

Оскільки позивачка фактично прийняла спадщину, передбачену заповітом ОСОБА_7 , а інші спадкоємці не заявляли своїх прав на спірну частку квартири, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для встановлення факту родинних відносин та визнання за позивачкою права власності на частину квартири АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 .

Подібна за змістом правова позиція, відповідає позиції прийнятій у Постанові КЦС ВС від 22 вересня2021 року в справі № 227/3750/19.

Керуючись ст.ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є рідними братами.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири за адресою АДРЕСА_3 , в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я. В. Бескровний