Справа № 524/214/25
Провадження №2/524/3143/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Алексашиної Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Сінельнік В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача АТ «Полтаваобленерго» Кравченка Я.Ю., Дятлової М.В.,

представника ТОВ «Полтаваенергозбут» - Черевань Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснювати постачання електроенергії за тарифами побутового споживача, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до АТ «Полтаваобленерго», ТОВ «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснювати постачання електроенергії за тарифами побутового споживача.

У позові вказав, що 28.08.2024 року він звернувся до Кременчуцької об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» із заявою про укладення договорів про розподіл та постачання електричної енергії за тарифами для побутового споживача за адресою: АДРЕСА_1 , машино-місце №19.

Втім, 16.09.2024 року на його звернення відмовлено у постачанні електроенергії на вказаний об`єкт за тарифами для побутового споживача.

З посиланням на постанову НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року (з внесеними змінами) та п.14.1.129 ПК України філія АТ «Полтаваобленерго» повідомила, що машино-місце не відноситься до об`єктів житлової нерухомості, які обслуговуються за фіксованим побутовим тарифом.

09.10.2024 року позивач, внаслідок нагальної необхідності використання електроенергії за вказаним об`єктом, змушений був підписати заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, як не побутовий споживач ФОП ОСОБА_1

10.10.2025 року позивач також змушений був укласти з ТОВ «Полтаваенергозбут» договір №21505262 про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг, як не побутовому споживачу ФОП ОСОБА_1 .

Позивач не згоден з відмовою укласти з ним договори постачання та розподілу електричної енергії, як з побутовим споживачем. Зазначає, що роз`яснення НКРЕКП не є нормативно-правовим актом та суперечить положенням ЗУ «Про ринок електричної енергії».

Позивач наголошує, що використовує електричну енергію на об`єкті машино-місце № НОМЕР_1 виключно для власних побутових потреб (заряджання електромобіля та побутових електроприладів), а тому з огляду на положення пунктів 42, 62 ст.1 ЗУ «Про ринок електричної енергії» він є побутовим споживачем фізичною особою, яка використовує електричну енергію для потреб свого повсякденного життя, не пов`язаних зі здійсненням господарської або професійної діяльності.

ОСОБА_1 зазначає, що об`єкт, за яким здійснюється розподіл та постачання електроенергії є паркінгом для обслуговування мешканців житлового будинку, на який збільшується потужність в зв`язку з приєднанням потужності машино-місця АДРЕСА_2 .

Позивач прохає визнати незаконними (протиправними) дії відповідачів щодо укладення з ним договорів розподілу та постачання електричної енергії, як з непобутовим споживачем, зобов`язати відповідачів здійснювати розподіл та постачання електроенергії на належному ОСОБА_1 об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , машино-місце № НОМЕР_1 , як побутовому споживачу за тарифом «побутовий споживач».

21.03.2025 року позивач ОСОБА_1 під час підготовчого судового засідання подав заяву про зміну предмету позову. Прохає: визнати незаконною відмову АТ «Полтаваобленерго» від 16.09.2024 року в укладенні договору про надання послуг з розподілу та постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , машино-місце №19, як з побутовим споживачем за тарифом «побутовий споживач»: зобов`язати відповідачів відповідно внести зміни до заяви-приєднання від 09.10.2024 року до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та до договору від 10 жовтня 2024 року про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, змінивши сторону вказаних договорів з не побутового споживача ФОП ОСОБА_1 на побутового споживача ОСОБА_1 , здійснювати розподіл та постачання електроенергії за вказаним об`єктом як побутовому споживачу за тарифом «побутовий споживач». /а.с.140-141/

Відповідач АТ «Полтаваобленерго» 27.02.2025 року направив до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначають, що АТ «Полтаваобленерго» не є постачальником електроенергії та не встановлює відповідні тарифи. Форма договору про розподіл електроенергії є типовою та не містить поділу споживачів на побутових та непобутових. Також, відповідач зазначив, що гаражі та криті автомобільні стоянки, в тому числі машино-місце позивача, належать до об`єктів нежитлової нерухомості та не належать до об`єктів побутового споживача. Машино-місце розташоване у підвальному приміщенні, що не є прибудинковою територією. Земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний будинок по АДРЕСА_3 має цільове призначення «Для будівництва 3-секційного багатоповерхового будинку з вбудованими адміністративними приміщеннями» та категорію земель «землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення», що не відносить вказану ділянку до земель індивідуального житлового будівництва об`єктів житлової нерухомості. Відтак, вважає, що встановлення постачальником електричної енергії тарифу, як для непобутового споживача, на об`єкті позивача, є обґрунтованим та законним. /а.с.66-68/

Відповідач ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» 16.06.2025 року (після повернення на стадію підготовчого судового засідання внаслідок зміни предмету позову позивачем) подав відзив на позовну заяву. /а.с.183-188/ У відзиві зазначили, що вважають заявлені позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вказав, що 10.10.2024 року між позивачем, як фізичною особою-підприємцем, та ТОВ «ПОЗТАВАЕНЕРГОЗБУТ» укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №21605162. Споживач визнав вказаний договір не лише шляхом його підписання, але й шляхом його виконання, оскільки впродовж жовтня 2024 року - лютого 2025 року здійснював оплату наданих послуг. У відзиві ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» також зазначило, що гараж позивача не охоплюється поняттям «об`єкт побутового споживача» і відноситься до об`єктів нежитлової нерухомості. Відповідач стверджує, що позивач не є побутовим споживачем у відносинах щодо постачання електричної енергії на машино-місце, у розумінні чинного законодавства він є малим непобутовим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг.

Крім того, ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» переконане, що оскільки договір про постачання електричної енергії укладено з позивачем, як з фізичною особою-підприємцем, справа відноситься до юрисдикції господарського суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав. На запитання суду пояснив, що як фізична особа-підприємець він здійснює діяльність у сфері права, оскільки є адвокатом. Електроенергію на належному йому машино-місці використовує для побутових потреб: зарядки побутового електроінструменту, а також електромобіля. Він вимушений був укласти договорів на електропостачання як ФОП, аби була можливість заряджати та користуватися електромобілем. Тариф, який зараз застосовується до нього перевищує тариф для побутового споживача щонайменше в два рази. При цьому, нічний тариф не передбачений. Позивач вважає, що зміни до положення Правил ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕКП від 05.10.2022 суперечать ЗУ «Про ринок електричної енергії». Акт НКРЕКП, яким врегульоване питання визначення об`єктів побутових споживачів в адміністративному порядку він не оскаржував.

Представник АТ «Полтаваобленерго» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. На запитання суду пояснила, що визначальним для визначення типу тарифу, що застосовуватиметься, є тип нерухомості. Вказала, що споживачі можуть використовувати електроенергію для не побутових цілей і це важко проконтролювати. Зазначила, що АТ «Полтаваобленерго» на звернення ОСОБА_1 надало відповідь, у якій роз`яснило, що тариф за електропостачання застосовуватиметься за належним йому машино-місцем як для не побутового споживача. На запитання суду чи здійснює АТ «Полтаваобленерго» як оператор системи розподілу цільове використання електроенергії, представник відповіла, що такий контроль передбачений і за порушення цільового використання встановлені відповідні наслідки.

Представник відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. На запитання суду пояснила, що тариф визначають за типом об`єкту. Всі машино-місця, як і гаражі, оформляють за тарифом непобутових споживачів. Вказала, що багато споживачів не оформлені як ФОП, але використовують електроенергію у не побутових цілях і звертаються для застосування відповідного тарифу. Також, на запитання суду відповіла, що всіх власників машино-місць та гаражів перевели на тариф непобутового споживача з 2024 року. На запитання суду чому таке переведення здійснено лише у 2024 році, а не з жовтня 2022 року, коли набули чинності зміни до Правил роздрібного ринку електричної енергії, представник ТОВ «Полтаваенергозбут» пояснила, що у 2022 році введено воєнний стан і підприємство вирішило врахувати складне становище і відстрочити введення нових тарифів для споживачів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить машино-місце № НОМЕР_1 , яке не є об`єктом житлової нерухомості, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. /а.с.13/

28 серпня 2024 року ОСОБА_1 звертався до Кременчуцької об`єднаної філії АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» із заявою, у якій вказав на те, що належне йому машино-місце фактично є частиною прибудинкової території житлового будинку, призначене для задоволення побутових потреб та є об`єктом побутового споживача, а тому договір з ним має бути укладений як з побутовим споживачем. /а.с.18/

16.09.2024 року Кременчуцькою об`єднаною філією АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» надано відповідь ОСОБА_1 , у якій з посиланням на постанову НКРЕКП №1272 від 05.10.2022 року, якою внесені зміни до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року, зазначено, що електроенергія, яку використовують для освітлення гаражів, комор, навісів, паркомісць не є побутовою потребою, а отже не може оплачуватися за тарифом для побутових споживачів, оскільки це суперечитиме чинному законодавству. /а.с.17/

09.10.2024 року ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець підписав заяву-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії за об`єктом споживача у АДРЕСА_1 . /а.с.51/

10.10.2024 року між ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за вказаним машино-місцем АДРЕСА_2 . /а.с.52-56, 102/

В подальшому ФОП ОСОБА_1 здійснював оплату рахунків за активну електричну енергію з урахуванням послуг розподілу та передачі згідно договору від 10.10.2024 року. /а.с.113-129/

Суд зауважує, що спір у цій справі випливає з визначення чи є позивач побутовим споживачем, та що саме є визначальним для віднесення споживача електроенергії до категорії побутового: суб`єкт використання, цільове використання електроенергії чи тип об`єкту, на який здійснюється постачання електроенергії.

Щодо визначення побутового споживача, побутових потреб та об`єкта побутового споживача

Відповідно до п.62 ст.1 ЗУ «Про ринок електричної енергії» побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Окрім побутових споживачів вказаний Закон також виокремлює малих непобутових споживачів та непобутових споживачів.

Зокрема, малий непобутовий споживач - споживач, який не є побутовим споживачем і купує електричну енергію для власного споживання, електроустановки якого приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 50 кВт (п.42 ст.1 вказаного Закону).

Універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України (п.93 ст.1 Закону).

Разом з тим, зазначений Закон не надає визначення того що саме слід розуміти під власними побутовими потребами.

Визначення побутових потреб та об`єкту побутового споживача наведено у підпункті 1.1.2 пункту 1.1 розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312 (зі змінами внесеними постановою НКРЕКП №1272 від 05.10.2022).

Так, побутові потреби - споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію) у тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім нотаріальної, підприємницької, господарської та незалежної професійної діяльності, зокрема діяльності дата-центрів, центрів обробки даних, зі створення віртуальних активів (майнінгу) та надання інших платних послуг, у тому числі у сфері сільського зеленого туризму тощо.

Об`єкт побутового споживача - квартира, житловий будинок (частина будинку), приватне домогосподарство, садовий будинок та інші об`єкти житлової нерухомості, визначені у пункті 14.1.129 Податкового кодексу України, що належать індивідуальному побутовому споживачу на праві власності або користування та яким присвоєні окремі адреси, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості.

Таким чином, цільове використання електроенергії для побутових потреб пов`язане із встановленням одночасно двох факторів: 1. Задоволення умов постійного або тимчасового проживання/перебування фізичних осіб; 2. Споживання електроенергії на об`єкті побутового споживача.

При цьому, норма, що надає визначення об`єкта побутового споживача є бланкетною, тобто, для розкриття її змісту слід звернутися до норми Податкового кодексу України, а саме, до пункту 14.1.129.

У п.14.1.129 Податкового кодексу України зазначені об`єкти житлової нерухомості - будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, дачні та садові будинки.

Отже, можна дійти висновку, що об`єктами побутового споживача є лише об`єкти житлової нерухомості.

Натомість, згідно положень пункту 14.1.129-1 статті 14 Податкового кодексу України, об`єкти нежитлової нерухомості-будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості.

Відповідно до п. г) абз.1 п.п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки не є об`єктами житлової нерухомості, відносяться до об`єктів нежитлової нерухомості.

Такий підхід для віднесення споживача до категорії побутових впроваджено НКРЕКП шляхом внесення відповідних змін до ПРРЕЕ постановою НКРЕКП від 05.10.2022 року № 1272.

Отже, виходячи з наведеного визначення побутових потреб, машино-місце позивача не відноситься до об`єкта житлової нерухомості, а сам позивач не є побутовим споживачем.

Відтак, у відповідача ПАТ «ПОЛАВАЕНЕРГОЗБУТ» відсутні правові підстави для постачання електричної енергії за фіксованими цінами на електричну енергію для побутових споживачів.

Щодо повноважень НКРЕКП та обов`язковості її нормативно-правових актів

Окремо суд звертає увагу на те, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно зі статтею 3 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 № 1540-VIII (далі - Закон № 1540-VIII) регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Зі змісту вказаних правових приписів вбачається, що метою здійснення діяльності Національної комісії є досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, яка забезпечується виконанням НКРЕКП, покладених на цей орган законом функцій та обов`язків, у передбачений чинним законодавством спосіб.

Обсяг функцій та повноважень Регулятора передбачений у статті 17 Закону № 1540-VIII, у відповідності з пунктами 3, 13 частини 1 якої передбачено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема, розробляє та затверджує нормативно-правові акти, порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом; встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом.

Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. (стаття 14 ЗУ «Про НКРЕКП»)

Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання (п.1 ч.2 ст. 17 ЗУ «Про НКРЕКП»).

Отже, рішення НКРЕКП, які відповідно до закону є регуляторними актами (крім рішень щодо встановлення тарифів), розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України від 11 вересня 2003 р. № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Нормативно-правове регулювання статусу НКРЕКП та його місце у сфері енергетики та комунальних послуг дозволяє зробити висновок, що у цих відносинах Комісія є суб`єктом публічного права, який створено з метою державного регулювання, моніторингу та контролю у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постанова НКРЕКП, якою затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії, має загальний характер, оскільки регулює надання послуг споживачам електроенергії, тобто кількісно невизначеній і неперсоніфікованій групі людей, суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг.

Прийняті НКРЕКП постанови є обов`язковими для всіх учасників ринку електричної енергії, у тому числі і постанова НКРЕКП від 14.03.2018 №312, якою затверджені «Правила роздрібного ринку електричної енергії».

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №911/1359/22 від 19.04.2024, за змістом якої прийняті нормативно-правові акти НКРЕКП в межах її повноважень є обов`язковими для учасників ринку.

Окремо суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.6 ст.14 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.

Регулятор веде реєстр всіх прийнятих рішень та забезпечує вільний доступ до них на своєму офіційному веб-сайті у затвердженому ним порядку.

Щодо незгоди позивача із роз`ясненнями НКРЕКП

У позовній заяві позивач послався на незгоду із роз`ясненнями «Щодо впорядкування відносин щодо споживання електричної енергії в гаражах (наземних й підземних) та критих автомобільних стоянках в частині здійснення розрахунків за електричну енергію» (Опубліковано 29 лютого 2024 року о 11:07 на офіційному сайті НКРЕКП:

https://www.nerc.gov.ua/sferi-diyalnosti/elektroenergiya/naselennya/dogovirni-vidnosini-z-pobutovimi-spozhivachami/vporyadkuvannya-vidnosin-shchodo-spozhivannya-elektrichnoyi-energiyi-v-garazhah-nazemnih-j-pidzemnih-ta-kritih-avtomobilnih-stoyankah-v-chastini-zdijsnennya-rozrahunkiv).

Втім, вказана публікація носить виключно інформативний характер і по суті є цитуванням згаданих положень Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 та наведених у статті 14 Податкового кодексу України.

Жодних інших висновків Регулятора у цій публікації не наведено.

Фактично позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не погоджується зі змінами, які внесені до Правил роздрібного ринку електричної енергії постановою НКРЕКП від 05.10.2022 №1272, згідно яких надано нове визначення об`єкта побутового споживача.

До внесення вказаних змін об`єктом побутового споживача вважався житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування.

Після внесення зазначених змін надано більш вузьке визначення із відсиланням до положень Податкового кодексу України: об`єкт побутового споживача - квартира, житловий будинок (частина будинку), приватне домогосподарство, садовий будинок та інші об`єкти житлової нерухомості, визначені у пункті 14.1.129 Податкового кодексу України, що належать індивідуальному побутовому споживачу на праві власності або користування та яким присвоєні окремі адреси, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості.

Нове визначення прямо не суперечить положенням ЗУ «Про ринок електричної енергії», оскільки вказаний Закон взагалі не містить визначення побутових потреб та об`єкта побутового споживача.

Надаючи власне тлумачення нормам законодавства та не погоджуючись з постановами НКРЕКП, позивач у судовому засіданні пояснив, що у встановленому законом порядку нормативно-правові акти НКРЕКП не оскаржував.

При цьому, справи щодо оскарження рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, з питань установлення цін та тарифів, мають розглядатися адміністративними судами у порядку статті 264 КАС України.

Щодо твердження позивача про вимушене укладення договору

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_1 послався на те, що був змушений підписати заяву-приєднання як непобутовий споживач фізична особа-підприємець, посилаючись на необхідність заряджання електромобіля та побутових електроприладів.

Втім, суд таке твердження вважає непереконливим, оскільки необхідність заряджання електромобіля та побутових електроприладів не пов`язана із безпосереднім задоволенням умов проживання фізичної особи у житлі, і може бути забезпечена не лише в умовах машино-місця належного позивачу.

Як вже зазначалося, ОСОБА_1 не лише підписав 09.10.2024 року як фізична особа-підприємець заяву-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії за об`єктом споживача у АДРЕСА_1 , та 10.10.2024 року уклав договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за машино-місцем №19 за вказаною адресою, але й на виконання договорів здійснював оплату рахунків за активну електричну енергію з урахуванням послуг розподілу та передачі згідно договору від 10.10.2024 року.

Вказане свідчить про свідоме укладення позивачем договорів на умовах надання йому послуг як непобутовому споживачу, а також згоду із відповідним тарифом (ціною), що застосовується при розрахунках за спожиту електричну енергію за машино-місцем.

Відтак, поведінка позивача, який наразі ставить під сумнів законність укладених ним договорів суперечить доктрині заборони суперечливої поведінки.

У праві України зазначена доктрина проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу) як волевиявлення, яке свідчить про вчинення правочину, зокрема про його схвалення (див. постанову Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №3-59гс14).

Також, суд зауважує, що у цій категорії справ, спір у яких базується на розбіжностях віднесення споживачів до категорії «побутовий», наразі відсутній єдиний підхід до розв`язання спорів.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі №545/1447/25 (номер провадження 22-ц/814/3266/25) залишено без змін рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог з аналогічних підстав.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 серпня 2025 року у справі №554/11729/24 (номер провадження 22-ц/814/2642/25) скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким задоволено вимоги позивача до постачальника електроенергії та зобов`язано останнього укласти договір про постачання електроенергії з позивачем, як побутовим споживачем.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року у справі №953/6867/24 позов до постачальника електроенергії задоволено частково, зобов`язано останнього провести перерахунок вартості послуг за об`єктом споживання гаражний бокс із застосуванням тарифу побутового споживача.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року у справі № 201/1824/25 скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову до постачальника електроенергії відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» та Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 серпня 2025 року у справі № 554/11729/24.

Підсумовуючи викладене, враховуючи досліджені матеріали справи, надані сторонами пояснення та встановлені під час судового розгляду обставини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснювати постачання електроенергії за тарифами побутового споживача, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне рішення складено 04.11.2025.

Суддя Алексашина Н.С.