Справа № 509/6519/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Проноза І.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу № 509/6519/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 41,4 кв.м. що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є рідною матір`ю позивача. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Померла не залишила заповіту. Позивач є спадкоємцем 1 черги після матері, іншим спадкоємцем є його сестра ОСОБА_2 . Ще один спадкоємець 1 черги брат ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті матері позивач звернувся до Чорноморської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття вказаної вище спадщини. Але державний нотаріус Зенченко О. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв`язку з тим, що ним не надано правовстановлюючих документів на жилий будинок. І по цьому питанню позивачу було рекомендовано звернутись до суду.

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.11.2024 р. відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.04.2025 р. клопотання позивача про витребування від Чорноморської державної нотаріальної контори копії спадкової справи, що була відкрита після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.08.2025 р. підготовче провадження у справі було закрито і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду представник позивача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, повністю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 01.09.2003 р., зареєстрованого Новодинською сільською радою Овідіопольського району Одеськоїї області, актовий запис № 14, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 який належав матері померлої ОСОБА_5 на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області № 2-153 від 08.10.1970 року. Відповідно до витягу погосподарської книги Новодолинського старостинського округу Авангардівської селищної ради № 294 від 26.10.2023р. згідно запису в по господарській книзі , книга № 18, сторінка 21, особовий рахунок № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належить померлій ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), рік забудови 1960.

Відповідно до архівної довідки КП «Авангардкомунсервіс» № 127 від 16.04.2024р. інформація про зареєстроване право власності на будинок АДРЕСА_1 в інвентаризаційній справі № 286 станом на 31.12.2023року - відсутня.

Відповідно до рішення Авангардівської селищної ради № 2036-УІІІ від 23.06.2023 року АДРЕСА_2 перейменована на АДРЕСА_1 .

Згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 29.12.2023 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 27.02.1990 року, витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян № 3 від 04.04.2024 року позивач ОСОБА_1 є рідним сином померлої ОСОБА_3 .

Згідно спадкової справи № 112/2024, відкритої державним нотаріусом Чорноморської державної нотаріальної контори Зенченко О. після смерті ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 звернувся до неї із заявою про прийняття спадщини, але до теперішнього часу не отримав документів на спадкове майно.

Згідно довідки Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області № 350 від 25.12.2023 р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на день смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 проживали без реєстрації та вели спільне господарство - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно спадкової справи № 112/2024, відкритої державним нотаріусом Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області Зенченко О.. після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття вказаної спадщини звернулись позивач - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Але державний нотаріус Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області Зенченко О. відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх матері у зв`язку з тим, що за померлою не було зареєстровано право власності на спадкове майно. І по цьому питанню позивачу та відповідачу було рекомендовано звернутись до суду (лист нотаріуса № 768/01-16 від 12.06.2024 р.).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принци права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказує на наявність підстав для задоволення вимог позивачки про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями 1 черги після її смерті є її діти, які проживали разом із нею по день смерті, в тому числі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який фактично прийняв спадщину.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України (в редакції Закону 1963 р.), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції Закону 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Факт того, що спадкодавець за життя не оформив свого права на спадкове майно, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 31.08.2020 року по справі № 350/1850/17)

Відсутність правовстановлювальних документів на нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року по справі № 557/1209/16-ц).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування є передбаченою законом підставою для набуття права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів №2,4,7, та 11 до Конвенції», визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як передбачено ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання права.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 визначено, що відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків встановлених Конституцією та законами. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власності і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті його матері шляхом звернення до нотаріальних органів через відсутність у його матері правовстановлюючого документа на спадкове майно, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3-7, 10-13, 76-83, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 271-273, 315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позово задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 41,4 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05.11.2025 року.

Головуючий: Є. М. Панасенко