КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8927/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025року місто Київ

справа № 381/5951/24

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Самухи В.О., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №488459-КС-001 про надання кредиту від 01 лютого 2024 року, що становить 30211,07 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9977,05 грн; суми прострочених платежів по процентах - 20207,74 грн; суми прострочених платежів за комісією - 26,28 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 01 лютого 2024 року між ТОВ«БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір №488459-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Вказував, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 01 лютого 2024 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №488459-КС-001про надання кредиту та відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №488459-КС-001про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зазначав, що позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 5000грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Вказував, що за умовами договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,94процентів за кожен день користування кредитом.

Зазначав, що 06травня 2024 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору №488459-КС-001 відповідно до якої позивач надав позичальнику додатково кредит у сумі 6000грн.

Посилався на те, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» належним чином виконавсвій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, проте відповідачсвоїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з останньої.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2025 року у задоволенні позову ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просиврішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог посилався на те, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено та взято до уваги докази про те, що кредитні кошти отримані відповідачем саме у дату укладення кредитного договору та у розмірі, що встановлений у п.1 кредитного договору, а також дата перерахування крштів та суми перерахування відповідають довідці сформованій в платіжній системі «Рlaton».

Вказував, що позивачем було надано оригінали електронних доказів - кредитний договір, який містить усі істотні умови договору, а також «Візуальна форма послідовності дій клієнта», що складені відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та з якої вбачається повна хронологія дій, що були вчинені позичальником при укладенні кредитного договору.

Зазначав, що з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем були зроблені платежі на погашення заборгованості, отже, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з долучених до справи документів, зокрема, виписок про рух коштів по банківському рахунку, неможливо встановити, ким і на якій підставі перераховувались платежів на користь відповідача 01 лютого 2024 року та 06 травня 2024 року відповідно.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 2 ст.638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у анкеті-заяві підтвердила укладення між нею та банком договору, на умовах викладених в публічній пропозиції.

За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 01 лютого 2024 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №488459-КС-001 про надання кредиту.

Відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №488459-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою шляхом її підписання одноразовим ідентифікатором UA4244.

01 лютого 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір №488459-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит, електронна форма) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.2.1 вказаного договору про надання кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 5000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».

Строк, на який надається кредит: 24 тижні (пункт 2.3 договору).

Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000 фіксована;

Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14462815, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (пункт 2.4 договору).

Комісія за надання кредиту: 750 грн. (пункт 2.5 договору).

Термін дії договору: до 18 липня 2024 року (пункт 2.7 договору).

Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 12960 грн. (пункт 2.8 договору).

Пунктом 3.2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються за ставкою вказаною в п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів.

06 травня 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №488459-КС-001 від 01 лютого 2024 року.

Відповідно до п.1 вказаної угоди кредитодавець та позичальник підтвердили, що станом на 06 травня 2024 року сума неповернутого позичальником кредиту становить 3977,05 грн.

Згідно з п.2.1 сторони погодили, що кредит збільшується на 6000 грн., комісія за надання додаткової суми кредиту 900 грн., дата повернення кредиту 21 жовтня 2024 року.

Додаткова угода також підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA2046.

На підтвердження укладення договору та додаткової угоди №1 до нього ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало Візуальну форму послідовності дій клієнта, з якої вбачається повна хронологія дій, що були вчинені позичальником при укладенні кредитного договору та додаткової угоди №1 до нього.

Таким чином, позивачем доведено факт укладення 01 лютого 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 договору №488459-КС-001 про надання кредиту та додаткової угоди №1 до кредитного договору №488459-КС-001 від 01 лютого 2024 року.

Підписавши вказаний договір та додаткову угоду №1 до нього, відповідач добровільно погодилася на визначені у них умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання.

Схожого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, де зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Факт надання коштів ОСОБА_1 підтверджується довідками ТОВ «Платежі онлайн» та витребуваною на запит суду першої інстанції випискою про рух коштів АТ ПУМБ, за якою ОСОБА_1 належить картка НОМЕР_1 .

Вказаний номер картки також зазначено ОСОБА_1 у договорі №488459-КС-001 від 01 лютого 2024 року та у додатковій угоді №1 до нього.

Як вбачається з виписки на рахунок відповідача 01 лютого 2024 року надходили суми грошових коштів, в тому числі й у розмірі, що відповідає розміру тіла кредиту за договором №488459-КС-001 від 01 лютого 2024 року та 06 травня 2024 року на рахунок надійшло 6000 грн.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено перерахування коштів на рахунок відповідача на виконання умов договору №488459-КС-001 про надання кредиту та додаткової угоди №1 до нього.

Таким чином, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».

Згідно розрахунку заборгованості, у відповідача станом на 26 листопада 2024 року наявна заборгованість за кредитним договором №488459-КС-001 про надання кредиту від 01 лютого 2024 року у розмірі 30211,07 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9977,05 грн; суми прострочених платежів по процентах - 20207,74 грн; суми прострочених платежів за комісією - 26,28 грн.

Заборгованість по відсоткам нарахована в межах дії кредитного договору.

Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання за умовами кредитного договору, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач не надала.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9977,05 грн.; заборгованості по процентах у розмірі 20207,74грн. та заборгованості за комісією - 26,28 грн.

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 6482,09 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» - задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, заборгованість по тілу кредиту у розмірі9977 грн. 05коп., заборгованість по процентам у розмірі 20207 грн. 74коп., заборгованість за комісією у розмірі26 грн. 28коп. та судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 6482 грн. 09 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: