КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка Золтана Золтановича про скасування рішення про державну реєстрацію,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року, постановлену під головуванням судді Гребенюка В.В.,-

встановив:

У липні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію квартири АДРЕСА_1 .

У липні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони проводити будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 загальною площею 65 кв.м., житловою площею 36, 9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду. Обраний захід забезпечення позову не призведе до обмеження прав відповідачів чи третіх осіб та є співмірним із предметом позовних вимог.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року у задоволенні названої заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити вимоги заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасникасправи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

В даному випадку має застосовуватись та досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду. Має також досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Подібну позицію наведено у постановах Верховного Суду від 14 травня 2018 року у справі № 910/20479/17, від 17 жовтня 2018 у справі № 904/2351/18, від 25 лютого 2019 року у справі № 924/789/18 та від 10 березня 2010 року у справі № 910/13787/19.

Встановлено, що предметом позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є скасування рішення про державну реєстрацію квартири АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили, що між позивачами та ОСОБА_3 09 листопада 2021 року укладено договір іпотеки на забезпечення виконання договору позики, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Предметом договору іпотеки була квартира АДРЕСА_1 загальною площею 65 кв.м., житловою площею 36, 9 кв.м. Кожному з іпотекодавців належало по 1/2 частини квартири.

19 березня 2025 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на спірну квартиру. Позивачі вважають, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом перереєстрації права власності за ОСОБА_3 відбулось з порушенням вимог закону та просили скасувати рішення про державну реєстрацію квартири АДРЕСА_1 .

У заяві про забезпечення позову заявники просили накласти арешт та заборонити проводити будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 загальною площею 65 кв.м., житловою площею 36, 9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, існує ризик неможливості виконання рішення суду в майбутньому.

Колегія суддів вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову є доцільним та співмірним з заявленими вимогами позовної заяви, а невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявників та утруднити виконання рішення суду в майбутньому.

Так, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивачана той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли наслідком невжиття заходів забезпечення позову є неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає інтереси як позивача, так і відповідача.

У поданій заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтували належним чином можливі ризики утруднення виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку щодо доведеності та обґрунтованості заяви про забезпечення позову враховуючи предмет позовних вимог.

Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права відповідачів або інших осіб, суду не представлено.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що вказані квартирафактично зберігаються у власності та користуванні ОСОБА_3 , а обмежується лише можливість розпорядитися нею.

Враховуючи доведеність наявності спору між сторонами, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, предмет та підстави позову, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є помилковим.

Так, забезпечення позову у даній справі є пропорційним та відповідає меті застосування заходів забезпечення, свідчить про дотримання справедливого балансу інтересів сторін спору.

Враховуючи, що у позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на незаконне вибуття з їхньої власності спірної квартири внаслідок неправомірного звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом перереєстрації права власності за ОСОБА_3 , відтак, колегія суддів вважає заявлені заходи забезпечення позову співмірними з позовними вимогами.

У суду першої інстанції, з урахуванням вищенаведених вимог закону та фактичних обставин, не було жодних правових підстав відмовляти у задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відтак, ухвала суду від 21 липня2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт та заборонити проводити будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 загальною площею 65 кв.м., житловою площею 36, 9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, адреса: 01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 34/1, прим. 139-140.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення до виконання до 29 жовтня 2028 року.

Повний текст складено 03 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко