Справа №: 398/2309/25
провадження №: 2/398/1833/25
"23" жовтня 2025 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Дубровської Н.М., з участю секретаря судового засідання Тараненко А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Олександрії, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Боровський Валерій Антонович до ОСОБА_2 про зняття арешту нерухомого майна,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив скасувати арешт нерухомого майна, шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером обтяження № 8077440 від 16.10.2008 року про реєстрацію арешту (архівний запис) нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вчинений на підставі ухвали б/н, від 21.05.1998 року Народного суду м. Олександрія, суддя Квітка О.М.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2001 року, виданого державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори Стадніку О.В. належить 3/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
А на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2008 року (справа № 2-2048-08) ОСОБА_1 належить 2/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Речове право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.09.2023 року (номер відомостей про речове право № 51716069, та № 51716016 відповідно), що підтверджується відповідним витягом з ДРРП.
Звернувшись в березні 2025 року до приватного нотаріуса з метою відчуження вище вказаного будинку, нотаріусом під час підготовки та перевірки документів, було встановлено наявність обтяження арешту нерухомого майна будинку АДРЕСА_1 на підставі ухвали б/н, від 21.05.1998 року Народного суду м. Олександрія, суддя Квітка О.М., реєстраційний номер обтяження № 8077440 від 16.10.2008 року, реєстратор: Олександрійська міська державна нотаріальна контора № 1.
Як встановлено, в провадженні Народного суду м. Олександрії Кіровоградської області (суддя Квітка О.М.) перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 . Ухвалою Народного суду м. Олександрії Кіровоградської області (суддя Квітка О.М.) від 21.05.1998 р., в порядку ст. 152 ЦПК України 1963 р., задоволено клопотання позивачки про забезпечення позову. Заборонено проведення дій по відчуженню житлового будинку АДРЕСА_1 . Ухвала суду від 21.05.1998 року, а архіві Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області не збереглась, як і матеріали самої справи. Проте з впевненістю можна сказати, що жодного виконавчого провадження відносно позивача не існує, що підтверджується довідкою з автоматизованої системи виконавчих проваджень. Весь цей час позивачу ніхто ніяких претензій не пред`являв, про існування арешту позивач не знав і навіть не здогадувався.
За загальним правилом заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом який розглядає цивільну справу. Єдиним варіантом для зняття арешту з будинку, є звернення до суду, оскільки інший порядок захисту прав, аніж судовий законодавцем не передбачений
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.06.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не подав, причина неявки суду не відома.
Відповідачем в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст.5 ЦПК України).
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч. 2ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що складається з 3/5 частин будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
На підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.06.2008 року, яке набрало законної сили 23.06.2008 року, за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом на спадщину після смерті дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка складається з 2/5 часток садиби АДРЕСА_1 .
Вказані обставини крім того підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 416778487 від 07.03.2025 року.
Станом на 16.04.2025 року виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 не існує, що підтверджується довідкою з автоматизованої системи виконавчих проваджень.
У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статей 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (частини 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Приймаючи до уваги, що наявність арешту (обтяження), накладеного на нерухоме майно, порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена права в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на спадкове майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.
Враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,19,81,141,263-265,268,272,273-276,280-284 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Боровський Валерій Антонович до ОСОБА_2 про зняття арешту нерухомого майна - задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером обтяження № 8077440 від 16.10.2008 року про реєстрацію арешту (архівний запис) нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вчинений на підставі ухвали б/н, від 21.05.1998 року Народного суду м. Олександрія, суддя Квітка О.М.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Дубровська Н.М.