КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2025 рокуКиївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» - адвоката Середницького Євгенія Вікторовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Стар файненс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересня 2024 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в між ТОВ «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №14153-03/2024 від 11 березня 2024 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 6100,00 грн, строком користування - 100 днів, денна процентна ставка - 2,5%.

ТОВ «Стар файненс груп» зазначає, що виконало свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі, здійснило зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, карта № НОМЕР_1, а ОСОБА_1 в свою чергу свої зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредитному договору, розмір якої станом на 16 вересня 2024 року становить 21350,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №14153-03/2024 від 11 березня 2024 року в розмірі 21350,00 грн, яка складається з 6100,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 3812,50 грн заборгованості за відсотками, нарахованими кредитором за користування кредитними коштами, 11437,50 грн заборгованості за простроченими відсотками, нарахованими кредитором за користування кредитними коштами, а також стягнути 2422,40 грн судового збору та 10 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025року в задоволенні позовувідмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, представник ТОВ «Стар файненс груп» - адвокат Середницький Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в тому числі стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики, шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації реквізитів своєї банківської карти, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти. Це підтверджується довідкою про ідентифікацію, і підписами відповідача на договорі про надання позики, акцепті оферти, анкеті-заявці на отримання кредиту в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Зазначає, що факт перерахування коштів підтверджується довідкою № 3426_55 від 27 червня 2024 року наданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з якої вбачається, що між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/02-3. Відповідно до зазначеного договору було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «Стар Файненс Груп»: 11 березня 2024 року на суму 6100 грн, № карти № 5355 - 57xx - xxxx - 8315, номер транзакції в системі платіжної системи - 355522284, призначення платежу: Зарахування 6100 грн на карту № 5355 - 57xx - xxxx - 8315.

Звертає увагу на те, що повний номер платіжної карти відповідач особисто вказав в Анкеті-Заявці на отримання кредиту, на якій міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором останньої відповідно до квитанції про сплату, наданої сервісом онлайн платежів www.iPay.ua, зарахування 8200 гривень відбулось на картку НОМЕР_2 , маска картки співпадає з повним номером картки відповідача.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 360 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний суд розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11 березня 2024 між ТОВ «Стар файненс груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №14153-03/2024.

За цим договором Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у в розмірі 6 100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 кредитного договору).

Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту - на власні потреби Клієнта. Строк кредиту - 100 днів. Дата надання кредиту - 11.03.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 18.06.2024 (пункт 1.2. кредитного договору).

Згідно з п. 1.4. кредитного договору тип процентної ставки - фіксована.

Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.2. цього договору (пункт 1.4.1. кредитного договору).

Якщо Клієнт 04 квітня 2024 року сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт отримає від Товариства індивідуальну знижку в розмірі 20,40% на перший платіж відповідно до графіку платежів (пункт 1.4.2. кредитного договору).

Відповідно до п. 1.6. кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Клієнта, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № 5355-57хх-хххх-8315 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору за користування кредитом нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.

Нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.2. кредитного договору, починаючи з дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний Клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості станом на початок кожного календарного дня (пункт 3.3. кредитного договору).

Договір підписаний Клієнтом 11 березня 2024 року о 22:21:56 год електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W8876.

Згідно з паспортом споживчого кредиту сума/ліміт кредиту становить 6 100,00 гривень; строк кредитування - 100 днів; стандартна процентна ставка 912,50 % річних (2,50 % в день), загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 15 250,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 21 350,00 грн, реальна річна процентна ставка 136333,96%.

Паспорт споживчого кредиту підписаний Споживачем 11.03.2024 о 22:21:56 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W8876.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, складеним Товариством, загальна сума заборгованості становить 21 350,00 грн.

Відповідно до листа товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» вих. № 3426_55 від 27 червня 2024 року зазначене товариство повідомило про успішність операції згідно з договором з ТОВ «Стар файненс груп» № ФК-П-2022/02-3 від 22 лютого 2022 року: номер транзакції 355522284; сума 6100,00 грн; дата прийняття 11 березня 2024 року 22:25:03 год маска картки НОМЕР_3 призначення платежу: Зарахування 6100,00 грн на карту НОМЕР_3 .

Лист підписаний Генеральним директором ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Є.М. Велікановим.

Згідно з Договором доручення на здійснення переказу коштів №ФК-П-2022/02-3 від 22 лютого 2022 року, укладеним між товариством та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (Провайдер), провайдер приймає на себе зобов`язання від імені та за рахунок торговця здійснювати прийом на рахунок провайдера безготівкових платежів споживачів, що звертаються до провайдера з метою здійснення переказу коштів в якості оплати торговцю вартості його товарів, робіт або послуг, та переказ торговцю отриманих від споживачів платежів у порядку, в розмірі та у строки, передбачені цим договором (п. 1.1.1. договору доручення) та/або здійснювати переказ споживачам виплат в порядку, в розмірі та у строки, передбачені цим договором (п. 1.1.2 договору доручення).

Провайдер зобов`язаний: приймати на власний рахунок платежі та/або виплати та здійснювати переказ торговцю/споживачам належних їм коштів, в порядку та на умовах, визначених цим договором, з дотриманням норм чинного законодавства України, а також правил та регламентів платіжних систем (п. 2.1.1. договору доручення); забезпечувати передачу інформації згідно з правилами та регламентами платіжних систем для своєчасного здійснення зарахування виплат споживачам та/або платежів торговцю (п. 2.1.2. договору доручення).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що на підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «Стар файненс груп» надано інформаційну довідку, складену 27 червня 2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення», про зарахування кредитних коштів на суму 6100,00 грн на карту.

Разом з тим, вказаний доказ не підтверджує факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач, а отже є неналежним.

Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості так само не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежать від волевиявлення дій одної сторони (кредитора). Також він є внутрішнім документом кредитора та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Належних, допустимих і достовірних доказів надання відповідачеві кредиту в сумі 6100,00 грн (первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») позивач не надав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом, представник товариства з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» на підтвердження вимог надав копію договору про надання фінансового кредиту №14153-03/2024 від 11 березня 2024 року, додаток до договору про надання фінансового кредиту №14153-03/2024 від 11 березня 2024 року, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості, копію вимоги про погашення заборгованості за договором фінансового кредиту, інформаційну довідку та договір доручення на здійснення переказу коштів № ФК-П-2022/02-3.

Надаючи оцінку наданим доказам, суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачем не надано належні та допустимі докази щодо зарахування відповідачу кредитних коштів за зазначеним кредитним договором.

Судом першої інстанції враховано, що належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Судом першої інстанції надано правильну оцінку доводам позивача щодо недоведеності факту отримання коштів відповідачем, а саме інформаційній довідці від 27 червня 2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про зарахування кредитних коштів 11 березня 2024 року на суму 6100,00 грн на карту, маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції в платіжній системі iPay.ua - 355522284, оскільки в зазначеній довідці відсутнє не тільке призначення платежу, а і також не зазначено кому саме було перераховано ці кошти.

Крім того, суд першої інстанції правомірно зазначив, що вказана довідка не є належним та достатнім доказом виникнення та існування між кредитором та відповідачем кредитних відносин та доказом заборгованості, а інших документів, які би підтверджували отримання відповідачем грошових коштів від позивача на умовах договору кредитування, позивачем не надано.

Позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про витребування доказів, які б підтверджували факт перерахування грошових коштів відповідачу, проте позивач не звертався з таким клопотанням.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що повний номер платіжної карти відповідач особисто вказав в Анкеті-Заявці на отримання кредиту, на якій міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором останньої відповідно до квитанції про сплату, наданої сервісом онлайн платежів www.iPay.ua, зарахування 6100 грн відбулось на картку НОМЕР_3 , маска картки співпадає з повним номером картки відповідача, колегія суддів відхиляє, оскільки в заявці- анкеті відповідачем також було зазначено не повний номер карти, окрім того, сам факт зазначення відповідачем номер карти на яку він бажає отримати грошові кошти не підтверджує факту перерахування грошових коштів.

Крім того, інших доказів на підтвердження доводів зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, зокрема квитанції, платіжної інструкції тощо, стороною позивача не було надано.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, та з урахуванням недоведеності позовних вимог обґрунтовано задоволено позовні вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 рокуухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Щодо судових витрат колегія судів зазначає наступне.

Так як, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, тому на підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати на апеляційний розгляд справи відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» - адвоката Середницького Євгенія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар