Справа № 645/7514/25
Провадження № 2-з/645/41/25
У Х В А Л А

іменем України

29 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду м. Харкова Шарко О.П. , розглянувши заяву заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка В.В. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка Владислава Вікторовича в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в :

23.10.2025 року до Немишлянського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка В.В. в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації в сумі 1 524 400,00 грн.

Ухвалою судді Немишлянського районного суду м.Харкова Шевченко Г.С. від 24 жовтня 2025 року прийняти до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Заявник - заступник керівника Харківської обласної прокуратури Грюк В.В. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборони на відчуження квартири трикімнатної, загальною площею 61,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120, запис про право власності 59837528 від 12.05.2025).

В обґрунтування заяви зазначив, що Харківською обласною прокуратурою до Немишлянського районного суду м. Харкова подано позовну заяву в інтересах держави в особі Харківської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації у сумі 1 524 400,00 гривень. Харківською місцевою прокуратурою № 3 (на цей час - Немишлянська окружна прокуратура м. Харкова) здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002613 від 03.10.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння, зокрема, квартирою АДРЕСА_2 . Предметом спірних відносин є саме стягнення вартості спадкового майна у сумі 1 524 400,00 грн, яким незаконно заволоділа ОСОБА_1 та відчужила на користь ОСОБА_2 , яка є добросовісним набувачем. Заяву про забезпечення позову фактично подано для забезпечення можливості реалізації судового рішення в частині стягнення грошових коштів, враховуючи твердження прокурора стосовно того, що відповідачем ОСОБА_1 можуть вчинятися дії щодо відчуження нерухомого майна, що унеможливить в подальшому стягнення коштів в дохід держави. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №447586451 від 14.10.2025, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, загальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м., за адресою : АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120, запис про право власності 59837528 від 12.05.2025), вартістю 697 000,00 гривень. Отже майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не лише повністю відповідає обсягу позовної вимоги про стягнення грошових коштів в розмірі 1 524 400,00 гривень, а є суттєво меншим від розміру позовної вимоги. Крім того, заборона відчужувати нерухоме майно жодним чином не вплине на майновий стан ОСОБА_1 , оскільки сама лише заборона відчужувати нерухоме майно не позбавляє власника можливості використання цього майна, а тому права ОСОБА_1 даним забезпеченням позову порушені не будуть. Відчуження ОСОБА_1 спірного нерухомого майна унеможливить виконання рішення суду, постановленого за позовом про стягнення грошових коштів у разі задоволення позовних вимог, оскільки інше майно у відповідача відсутнє. Крім того варто відмітити, що, ураховуючи дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.10.2025 №447586451, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) тільки за період 2017-2022 років відчужено більше десяти квартир, належних їй на праві власності, а відтак вона спроможна швидко реалізувати і належну їй квартиру з метою уникнення виконання рішення суду. Таким чином невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 може призвести до подальшої неможливості виконання нею судового рішення про стягнення на користь держави грошових коштів. Отже обраний прокурором вид забезпечення позову застосовується саме для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, обраний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами та не призведе до порушення прав і законних інтересів особи.

Сторони до судового засідання не викликалися.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцем знаходження предмета спору, якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У заяві про забезпечення позову, зокрема, повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018 Верховного Суду у справі № 905/2130/17 та від 13.02.2018 у справі № 911/2930/17.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом прав яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в цивільному процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на ефективний засіб юридичного захисту встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» було зазначено що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно дост.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Предметом позову у даній справі є вимога майнового характеру, а саме стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , посвідка на постійне проживання НОМЕР_2 видана 26.04.2017, орган, що видав 6301, адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Харківської міської ради (майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003, ) грошової компенсації у сумі 1 524 400,00 гривень.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №447586451 від 14.10.2025, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, загальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 37,4 кв.м., за адресою : АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120, запис про право власності59837528від12.05.2025), вартістю 697 000,00 гривень, що є суттєво меншим від розміру позовної вимоги.

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; з урахуванням встановленого спору між сторонами по справі, ціни позову, суд дійшов висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову є обґрунтованими, законними та співрозмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що в даному випадку заява підлягає до задоволення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.150-153, 258-260, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка В.В. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка Владислава Вікторовича в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації - задовольнити .

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі за позовом заступника керівника Харківської обласної прокуратури Грюка Владислава Вікторовича в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації шляхом встановлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборони на відчуження квартири трикімнатної, загальною площею 61,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120, запис про право власності 59837528 від 12.05.2025).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Головуючий суддя