Справа № 473/3194/25
"31" жовтня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У червні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 14 липня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з ОСОБА_1 . Кредитний договір №14.07.2024-100001725 (кредитної лінії).
Відповідно до договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 грн з загальним строком користування коштами протягом 98 днів з дня надання, з первинним періодом кредитування в 14 днів (щоразу продовжується в межах загального строку кредитування), а відповідачка зобов`язалася повернути кредит до 19 жовтня 2024 року, а також сплачувати проценти за користування ним за пільговою процентною ставкою у розмірі 1 % за кожен день користування коштами (процентна ставка «Економ», що застосовується в межах періодів кредитування, що слідують за періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт»), а також проценти за стандартною ставкою у розмірі 1,5 % за кожен день користування кредитом (процентна ставка «Стандарт», що застосовується протягом перших чотирьох періодів кредитування), а також комісію за надання кредиту у розмірі 500 грн та комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 500 грн, яка сплачується у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом кредитування.
У разі прострочення виконання позичальницею грошового зобов`язання остання зобов`язалася сплачувати на користь кредитодавця неустойку у розмірі 100 грн за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити 365 % річних за період прострочення.
Проте позичальниця свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 19 червня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 26 700 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом 10 000 грн;
-заборгованість за процентами 10 500 грн;
-заборгованість за додатковою комісією (за обслуговування кредиту) 1 500 грн;
-нарахована неустойка 4 700 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.
В судове засідання представниця позивача Горна В.І. не з`явилася, проте у позові просила про розгляд справи без її виклику та участі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача у позові не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог та на підставі поданих доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що 14 липня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з ОСОБА_1 . Кредитний договір №14.07.2024-100001725 (кредитної лінії).
Відповідно до договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 грн з загальним строком користування коштами протягом 98 днів з дня надання, з первинним періодом кредитування в 14 днів (щоразу продовжується в межах загального строку кредитування), а відповідачка зобов`язалася повернути кредит до 19 жовтня 2024 року, а також сплачувати проценти за користування ним за пільговою процентною ставкою у розмірі 1 % за кожен день користування коштами (процентна ставка «Економ», що застосовується в межах періодів кредитування, що слідують за періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт»), а також проценти за стандартною ставкою у розмірі 1,5 % за кожен день користування кредитом (процентна ставка «Стандарт», що застосовується протягом перших чотирьох періодів кредитування), а також комісію за надання кредиту у розмірі 500 грн та комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 500 грн, яка сплачується у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом кредитування.
У разі прострочення виконання позичальницею грошового зобов`язання остання зобов`язалася сплачувати на користь кредитодавця неустойку у розмірі 100 грн за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити 365 % річних за період прострочення.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином, ОСОБА_1 набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах з ТОВ «Споживчий Центр».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Водночас ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
З копії довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 16 червня 2025 року за вих. №153-1606 (а.с. 21) вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» повністю виконало взяті на себе зобов`язання перед позичальницею шляхом перерахування 14 липня 2024 року кредитних коштів у розмірі 10 000 грн на зазначену у кредитному договорі банківську картку позичальниці.
У той же час, позичальниця взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 19 червня 2025 року їй нараховано заборгованість у загальному розмірі 26 700 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом 10 000 грн;
-заборгованість за процентами 10 500 грн;
-заборгованість за додатковою комісією (за обслуговування кредиту) 1 500 грн;
-нарахована неустойка 4 700 грн.
Перевіривши вказаний розрахунок, суд встановив наступне.
Суд констатує, що проценти дійсно нараховувалися позивачем відповідно до умов кредитного договору (в тому числі за узгодженими сторонами розміром процентної ставки та строком кредитування).
Однак умови кредитного договору в цій частині частково суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX (який набрав чинності 24 грудня 2023 року) статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено: ч. 4 цієї статті, у якій зазначено формулу розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом; ч. 5 цієї статті, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, у п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
За встановленого, оскільки кредитний договір укладений між сторонами після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, а тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів за денною ставкою, що перевищує 1 %, починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX (тобто з 20 серпня 2024 року) є нікчемними, а нарахування процентів протягом вказаного періоду повинно здійснюватися за денною ставкою не більше 1 %.
Зокрема, визначена позивачем в договорі денна ставка за договором, розрахована згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», виходячи з умов кредитного договору, а саме з узгоджених сторонами процентних ставок (1 % та 1,5 % на день) становить 1,49 %, з чим суд, перевіривши відповідні обрахунки, погоджується.
Однак, такі умови договору суперечать вимогам закону щодо обмеження з 20 серпня 2024 року денної ставки в 1 %. Виконання такої вимоги можливе у разі застосування процентної 0,7 % за кожен день користування кредитом (з 20 серпня 2024 року до 07 вересня 2024 року) замість 1,5 %, як зазначено в договорі.
Згідно договору, протягом перших чотирьох періодів кредитування (з 14 липня 2024 року до 07 вересня 2024 року) позивач здійснював нарахування позичальниці процентів за стандартною ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом, тобто частково з порушенням вимог закону.
Таким чином, проценти підлягали до нарахування:
- з 14 липня 2024 року до 19 серпня 2024 року за встановленою в договорі процентною ставкою «Стандарт» - 1,5 % на день (що відповідає денній ставці в 1,5 %);
- з 20 серпня 2024 року до 07 вересня 2024 року за ставкою 0,7 % на день (що відповідає денній ставці в 1 %);
- з 08 вересня 2024 року до 19 жовтня 2024 року за встановленою в договорі процентною ставкою «Економ» - 1 % на день (що відповідає денній ставці в 1 %).
Тобто, належна заборгованість за процентами до стягнення за період нарахування становить:
- з 14 липня 2024 року до 19 серпня 2024 року 5 550 грн (10 000 грн (сума кредиту) х 1,5 %/100 х 37 (днів користування кредитом));
- з 20 серпня 2024 року до 07 вересня 2024 року 1 330 грн (10 000 грн (сума кредиту) х 0,7 %/100 х 19 (днів користування кредитом));
- з 08 вересня 2024 року до 19 жовтня 2024 року 4 200 грн (10 000 грн (сума кредиту) х 1 %/100 х 42 (дні користування кредитом)).
Таким чином, загальний розмір процентів за період кредитування, розрахований з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування», становить 11 080 грн.
Зі змісту кредитного договору вбачається правильність нарахування комісії за видачу кредиту та додаткової комісії за обслуговування кредиту, тобто плати за додаткові послуги, що надаються в інтересах позичальниці (у кредитному договорі сторони узгодили, що вказаною комісією охоплюються додаткові послуги, що кредитодавець надає позичальниці, а саме інформаційна, консультаційна підтримка, онлайн обслуговування тощо, за винятком послуг, що законодавчо визначені як безоплатні), а тому така комісія підлягає стягненню.
Що стосується нарахування неустойки, то в цій частині слід зазначити наступне.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України).
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню.
За встановленого, нарахована позивачем неустойка не підлягає стягненню.
Тобто, за умовами договору (в частині, що не суперечить вимогам закону) заборгованість за період кредитування у разі невиконання позичальницею умов кредитного договору мала становити: 10 000 грн заборгованість за кредитом; 11 080 грн заборгованість за процентами; 500 грн заборгованість за комісією за надання кредиту; 1 500 грн заборгованість за додатковою комісією (за обслуговування кредиту).
У той же час, як вбачається зі змісту позову, 30 липня 2024 року позичальниця в порядку виконання умов кредитного договору сплатила 2 900 грн.
Таким чином, з урахуванням узгодженої сторонами черговості розподілу внесених позичальницею коштів (спочатку - комісії та проценти, потім тіло кредиту) заборгованість за кредитним договором до стягнення становить 20 180 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом 10 000 грн;
-заборгованість за процентами 10 180 грн (11 080 грн 900 грн);
-заборгованість за комісією за надання кредиту відсутня (500 грн 500 грн);
-заборгованість за додатковою комісією (за обслуговування кредиту) відсутня (1 500 грн - 1 500 грн).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 830,85 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв