Провадження № 2/742/2028/25
Єдиний унікальний № 742/4111/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2025 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Дуденок Оксана Олександрівна, до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.07.2021 між сторонами було укладено шлюб. В період шлюбу у них народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.04.2025 шлюб між сторонами розірвано, справа №742/651/25. На даний час в Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області перебуває на розгляді позов про визначення місця проживання дитини з матір`ю, справа №742/3873/25, провадження №2/742/1901/25. Від 25.04.2025 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , щомісячно з 29.01.2025 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліментів на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконанні у Прилуцькому відділі державної виконавчої служби Прилуцького району Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває примусове виконання вказаного наказу. Однак, відповідач Наказ Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого у відповідача станом на 31.07.2025, утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 8 959,75 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів складеним державним виконавцем від 01.08.2025. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки, що свідчить про наявність вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченою частиною першою ст. 196 СК України.
Враховуючи зазначене сума неустойки (пені) за період з 01.01.2025 по 31.07.2025 включно становить 12 282,88 грн., що підтверджується помісячним розрахунком, наведеним у додатку до даної позовної заяви. Оскільки сума пені перевищує суму заборгованості, стягненню підлягає 100% відсотків заборгованості, що відповідає змісту ст.196 СК України, та у даному випадку згідно з розрахунком заборгованості сума пені до стягнення становить - 8 959,75 грн.
Тому позивач керуючись положеннями ст.196 СК України просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період 01.01.2025 по 31.07.2025 включно, котрі стягуються на підставі судового наказу №2/742/738/25 виданого 25.04.2025 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області в розмірі 8 959,75 грн., а також понесені по справі судові витрати. Зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи складається зі сплати професійної правничої допомоги у розмірі 4 800 грн.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 19.09.2025.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.09.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 29.10.2025.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явились. Згідно поданої заяви представник позивача ОСОБА_4 просить провести розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх та стягнути судові витрати.
Відповідач у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. У поданій заяві від 12.08.2025 вказав про відсутність заборгованості по аліментам, які він сплачує вчасно, а також заперечує щодо стягнення з нього адвокатських послуг.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 17 грудня 2021 року (а.с.7).
Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 квітня 2025 року по справі №742/651/25 (провадження №2/742/739/25) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між сторонами розірвано (а.с.5,6).
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 березня 2025 року по справі №742/650/25 (провадження №2/742/738/25) стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , щомісячно з 29 січня 2025 року на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 22.04.2025.
25 квітня 2025 року на виконання заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 березня 2025 року (провадження №2/742/738/25) було видано виконавчий лист (а.с.8, зворот).
Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження від 29.10.2025 вбачається, що виконавче провадження №77933758 було відкрито 29 квітня 2025 року.
Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 серпня 2025 року, розрахованого державним виконавцем по виконавчому провадженню №77933758 вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з січня 2025 року по липень 2025 рік включно, становить 8 959 грн. 75 коп. (а.с.9).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені за період з 01 січня 2025 року по 31 липня 2025 року, сукупний розмір пені складає 12 282,88 грн. (а.с.10).
Відповідно до листа Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12 серпня 2025 року вбачається, що за результатами моніторингу Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що станом на 12.08.2025 на виконанні у Прилуцькому ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження (АСВП №77933758), з виконання виконавчого листа №2/742/738/25 від 25.04.2025, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 січня 2025 року і до її повноліття. Станом на 01.08.2025 року заборгованість громадянина ОСОБА_2 зі сплати аліментів за вищевказаним документом відсутня.
Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 29 серпня 2025 року, розрахованого державним виконавцем по виконавчому провадженню №77933758 вбачається, що станом на 28.08.2025 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з січня 2025 року по серпень 2025 рік включно відсутня. За вказаний період боржником було сплачено у травні 2025 року 9 106,51 грн. та серпні 2025 року 15 000 грн.
Згідно інформації отриманої з онлайн банкінгу від 08.08.2025 встановлено перерахування коштів державним виконавцем (ВП №77933758) у сумі 15 000 грн., з яких 50 грн. комісія.
Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до змісту ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
Відповідно до ст. 5 Рівноправність подружжя Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч.2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст. 6 цієї Конвенції).
Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При цьому, ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
При цьому суд враховує, що у відповідності до положень ч.1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення статті 196 Сімейного Кодексу України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Як вбачається з матеріалів справи, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заочним рішенням суду було стягнуто аліменти на дитину ОСОБА_5 , щомісячно починаючи з 29 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 22.04.2025.
25 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 отримала виконавчий лист та подала його на виконання до Прилуцького відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за результатами чого 29 квітня 2025 року було відкрито виконавче провадження №77933758.
Оскільки рішення суду про стягнення аліментів було ухвалено заочно, то відповідно ОСОБА_2 не був обізнаний із рішенням суду, а ОСОБА_1 до часу набрання рішенням суду законної сили, не вчиняла жодних заходів з виконання рішення суду про стягнення аліментів у добровільному порядку, повідомивши його про способи перерахування коштів, її номер банківського рахунку, або інші можливі способи перерахування платежів.
При цьому, відразу після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 в травні місяці 2025 року погасив заборгованість відразу за майже чотири місяці (січень-квітень 2025 року), що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 29.08.2025. Нараховано за січень 2025 року квітень 2025 року: 286,76 грн. (січень) + 2963,25 грн. (лютий) + 2963,25 грн. (березень) + 2963,25 грн. (квітень) = 9176,51 грн. - 9106,51 грн. (перераховано в травні 2025 року) = 70 грн. (залишок несплачених аліментів за квітень місяць). Вказані дії свідчать про відсутність наміру відповідача ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання дитини.
Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.
Отже, відсутні підстави для нарахування пені за прострочення сплати аліментних платежів за період з січня 2025 року по квітень 2025 року включно, оскільки у відповідача відсутня вина у виникненні заборгованості, а також відсутній умисел на ухилення від сплати заборгованості за аліментами.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц.
У постанові Верховного Суду від 19.01.2022 №711/679/21 сформульовано висновок, що при здійсненні часткових платежів аліментів грошові кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а потім у разі відсутності заборгованості на погашення платежу за поточний місяць. Формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується.
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач сплачував аліменти на утримання доньки не в повному обсязі, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по аліментам.
Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
З урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Великої Палата Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц розрахунок пені за період прострочення сплати аліментів з 01.04.2025 по 30.06.2025 включно проводиться за наступною формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%, з урахуванням платежу на погашення заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 15 000 грн., здійсненого 08 серпня 2025 року.
Так, неустойка вираховується наступним чином:
- сума залишку неустойки (пені) за квітень 2025 року: 70 грн. х 1% (пені) х 99 днів = 69 грн. 30 коп.;
- сума неустойки (пені) за травень 2025 року: 2 963,25 грн. х 1% (пені) х 68 днів = 2 015 грн. 01 коп.;
- сума неустойки (пені) за червень 2025 року: 2 963,25 грн. х 1% (пені) х 38 днів = 1 126 грн. 03 коп.
Отже, за період з 01.04.2025 року по 30.06.2025 включно, розмір пені по аліментах становить 3 210 грн. 34 коп. (69 грн. 30 коп.+2015 грн. 01 коп. +1 126 грн. 03 коп.).
Суд не приймає доводи відповідача про відсутність заборгованості зі сплати аліментів згідно довідки Прилуцького ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.08.2025, оскільки відповідач сплатив заборгованість у повному обсязі лише 08 серпня 2025 року, що не спростовує наявність у відповідача заборгованості за період з квітня 2025 року по червень 2025 року включно.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, враховуючи, що позивач просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, виходячи з розрахунку на суму 12 282,88 грн., то суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення аліментів у розмірі 3 210 грн. 34 коп.
На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, рішенням суду позовні вимоги задоволено частково на суму 3 210 грн. 34 коп., тобто на 26,14%, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 316 грн. 61 коп.
Крім того, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: ордер на надання правничої допомоги серії СВ №1137062 від 06 серпня 2025 року; договір про надання правової допомоги від 25 липня 2025 року та розрахунок витрат робочого часу, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги від 06 серпня 2025 року, згідно якого: складання процесуальних документів (складання позовної заяви з розрахунком) 1,5 год. Загальна кількість витраченого робочого часу по справі 1,75 год. Вартість послуг пов`язаних з наданням правничої допомоги складає 4 800 грн.
Судом установлено, що адвокатом Дуденок О.О. на підставі договору про надання правової допомоги від 25 липня 2025 року надавалась правнича допомога по даній справі ОСОБА_1 . Загальна сума витрат відповідно до розрахунку витрат робочого часу, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги від 06 серпня 2025 року становить 4 800 грн., однак враховуючи часткове задоволення позову, який було задоволено на 26,14%,суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 254,72 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 247, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Дуденок Оксана Олександрівна, до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з квітня 2025 року по липень 2025 року, включно, у розмірі 3 210 (три тисячі двісті десять) грн. 34 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 254 грн. (одна тисяча двісті п`ятдесят чотири) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 316 (триста шістнадцять) грн. 61 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Наталія ФЕТІСОВА