ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 676/2724/23

провадження № 61-11417св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - виробничий кооператив «Іскра 2007»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сусла Ірина Миколаївна, на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Семенюк В. В. від 25 березня 2024 року, додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду у складі колегії суддів: П`єнти І. В., Янчук Т. О., Талалай О. І., від 25 серпня 2025 року, і виходив з такого.

Зміст позовної заяви та її обґрунтування

1. У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ВК «Іскра 2007» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації оренди земельної ділянки.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 серпня 2016 року

вона набула у власність в порядку спадкування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7133 га, яка розташована на території Голосківської сільської ради, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, кадастровий номер :05:012:0080.

3. Зазначала, що з моменту прийняття у спадок земельної ділянки вона не бажала укладати договори оренди з особами, які мають сільськогосподарську техніку. Перед посівом чи збором урожаю кожного року вона усно домовлялась про обробіток своєї земельної ділянки. З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що ВК «Іскра 2007» є орендарем її земельної ділянки, згідно з договором оренди від 02 вересня 2016 року, додатковою угодою від 01 серпня 2019 року, строк дії оренди до 11 листопада 2036 року, державну реєстрацію іншого речового права здійснено державним реєстратором Ткачук А. В. Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 11 листопада 2016 року № 17451647, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 32380771 від 16 листопада 2016 року.

4. Позивачка вказувала, що договору оренди та додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, площею 3,7133 га, яка розташована на території Голосківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, кадастровий номер :05:012:0080, вона не укладала та не підписувала. Відтак, утримання її земельної ділянки ВК «Іскра 2007» здійснюється без жодних правових підстав.

5. З врахуванням викладеного, позивачка просила суд: усунути перешкоди в користуванні їй земельною ділянкою площею 3,7133 га кадастровий номер :05:012:0080, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Голосківської (тепер Гуменецької) сільської ради Кам?янець-Подільського району, Хмельницької області, шляхом витребування її з незаконного користування ВК «Іскра 2007»; скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) щодо земельної ділянки, площею 3,7133 га, кадастровий номер :05:012:0080, що зареєстроване 11 листопада 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право № 17451647, яке здійснено відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором Ткачук А. В. виконавчого комітету Кам?янець-Подільської міської ради, індексний номер 32380771 від 16 листопада 2016 року, з одночасним припиненням права оренди ВК «Іскра-2007» на земельну ділянку, площею 3,7133 га, кадастровий номер :05:012:0080.

Основний зміст та мотиви рішення та додаткового рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року в позові ОСОБА_1 до ВК «Іскра 2007» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації оренди земельної ділянки відмовлено.

7. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за встановлених судом фактичних обставин у справі, між сторонами виникли та тривалий час існували правові відносини з оренди землі, про що свідчила у суді сама позивачка та її чоловік, які домовилися з орендарями про обробіток земельної ділянки та отримували за це щорічно протягом шести років орендну плату, крім того ОСОБА_1 протягом дії договору та додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки з 2016 року жодного разу не зверталась з проханням припинити подальшу дію договору, повернути земельну ділянку, тому підстави для повернення земельної ділянки позивачці відсутні.

8. Додатковим рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2024 року заяву представника відповідача Гевка А. В. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВК «Іскра 2007» судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 5 500,00 грн. У задоволенні решти вимог заявника відмовлено.

9. Додаткове рішення мотивовано тим, що відповідно до договору про правову допомогу, додаткових угод про надання правової допомоги та платіжних інструкцій ВП «Іскра - 2007» сплатив узгоджену з адвокатським об`єднанням «Барген» суму гонорару у розмірі 55 363,75 грн. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються вказаним договором. Однак, враховуючи обсяг виконаних робіт адвокатським об`єднанням, принципи співмірності та розумності судових витрат, відмову у задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог представника відповідача Гевка А. В. та стягнути з позивачки на користь відповідача 5 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції

10. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником Суслою І. М. , на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 25 березня 2024 року залишено без задоволення. Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року залишено без змін.

11. Апеляційні скарги ВК «Іскра 2007» та ОСОБА_1 , яка подана її представником Суслою І. М. , на додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2024 року задоволено частково. Додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Заяву представника ВК «Іскра 2007» Гевка А. В. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь

ВК «Іскра 2007» 44 963,75 грн витрат на правничу допомогу. В решті вимог відмовлено.

12. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами факт порушення свого права на земельну ділянку у спірних правовідносинах, а тому її позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права оренди з одночасним припиненням права оренди не підлягають задоволенню. Хоча висновком експерта і встановлено, що ОСОБА_1 не підписувала додаткової угоди до договору оренди землі, але вона фактично висловила волевиявлення на продовження договірних відносин сторін, шляхом виконання зобов`язань за договором оренди землі та отримання орендної плати, а відповідач надалі використовував земельну ділянку позивачки, сплачував їй таку орендну плату та набув речове право на земельну ділянку. Отже сторони фактично приступили до виконання нових зобов`язань за договором оренди землі, і з урахуванням доктрини заборони суперечливої поведінки додаткову угоду до договору оренди землі від 01 серпня 2019 року не можна вважати неукладеною.

13. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд виходив з того, що стороною позивача не подано до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу, не зазначено про їх неспівмірність, непропорційність, а тому суд не має права зменшити цей розмір з власної ініціативи. Відповідно, у зв`язку з відмовою в позові, витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 44 963,75 грн підлягають відшкодуванню за рахунок позивачки.

Узагальнені доводи касаційної скарги

14. 05 вересня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сусла І. М., через систему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду з касаційної скаргою, в якій просить скасувати рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року, додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 серпня 2025 року, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

15. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, у постановах Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 757/39249/17-ц, від 20 квітня 2022 року у справі № 454/148/20, від 24 січня 2021 року у справі № 574/645/21, від 25 липня 2024 року у справі № 396/1539/20, від 12 лютого 2025 року у справі № 136/1518/20, від 13 вересня 2023 року у справі № 385/1243/21 та від 19 лютого 2025 року у справі № 542/179/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), Також вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

16. У касаційній скарзі заявниця посилається на те, що у цій справі договір оренди земельної ділянки, додаткова угода між сторонами не укладалися, оскільки: не було погоджено істотних умов договору, зокрема об`єкта, строку та розміру орендної плати; вона не підписувала жодного договору та додаткової угоди до нього; відсутнє її письмове волевиявлення на укладення або продовження договору. Спірна земельна ділянка використовується відповідачем без достатніх правових підстав, що порушує її права, як власника земельної ділянки.

17. ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сусла І. М., посилається на те, що відповідач не надав оригіналів договору оренди та додаткової угоди, повідомивши у суді першої інстанції про їх відсутність, що свідчить про свідоме приховування відповідачем обставин підписання договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до договору оренди.

18. Згідно з доводами касаційної скарги, відповідно до висновку експерта

№ СЕ-19/123-25/3754-ПЧ від 19 травня 2025 року підпис в додатковій угоді до договору оренди землі від 01 серпня 2019 року, який укладено між ОСОБА_1 та ВК «Іскра 2007» щодо земельної ділянки, кадастровий номер :05:012:0080, площею 3,7133 га, у розділі «Підписи сторін» навпроти ініціалів ОСОБА_1 виконаний не нею, а іншою особою. Проте, цю обставину не було взято до уваги апеляційним судом. Також не було взято до уваги той факт, що вона нікого не уповноважувала на отримання орендної плати, в тому числі і свого чоловіка.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

19. Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 676/2724/23.

20. Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

21. У поданому відзиві на касаційну скаргу ВК «Іскра 2007» посилається на те, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, є законними та обґрунтованими. Зазначає, що допитаний у судовому засіданні чоловік позивачки пояснив, що не заперечує того факту, що протягом шести років він особисто ставив свій підпис у відомостях на отримання орендної плати. Позивачка особисто підтвердила надання відповідачу земельної ділянки та отримання орендної плати нею особисто та її чоловіком. Позивачка не довела, що належна їй земельна ділянка була передана в оренду поза її волею. Доводи касаційної скарги ґрунтуються на висновках Верховного Суду, які не є релевантними до спірних правовідносин, а встановлені у цій справі обставини є відмінними.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 серпня 2016 року, позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7133 га, яка розташована на території Голосківської сільської ради, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки :05:012:0080, зареєстрованого у реєстрі за № 4339, яку позивачка прийняла у спадок після смерті своєї сестри ОСОБА_4 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23. За договором оренди від 02 вересня 2016 року ОСОБА_1 передала

ВК «Іскра 2007» в оренду земельну ділянку, кадастровий номер :05:012:0080, площею 3,7133 га, яка розташована на території Голосківської (тепер Гуменецької) сільської ради Кам?янець-Подільського району, Хмельницької області. Право оренди зареєстроване

11 листопада 2016 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав від 26 березня 2020 року. Строк оренди 7 років.

24. Крім того, внесені відомості до Державного реєстру щодо права оренди вказаної земельної ділянки відповідно до додаткової угоди від 01 серпня 2019 року зі строком дії до 11 листопада 2036 року.

25. Також встановлено, що протягом 2016-2022 років ВК «Іскра 2007» сплачувало ОСОБА_1 орендну плату за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі від 02 вересня 2016 року, додаткової угоди

від 01 серпня 2019 року, а позивачка її отримувала.

26. Зокрема, в матеріалах справи наявні відомість на виплату паїв за 2022 рік, в якій зазначено про отримання ОСОБА_1 5 635 грн, видатковий касовий ордер від 17 вересня 2021 року про отримання ОСОБА_1 орендної плати за 2021 рік у розмірі 5 435 грн, відомість про виплату орендної плати за 2020 рік, в якій зазначено про отримання ОСОБА_1 3 170 грн.

27. У судовому засіданні в суді першої інстанції допитана в якості свідка позивачка ОСОБА_1 , а також свідок ОСОБА_5 , який є чоловіком позивачки, надали показання про те, що ОСОБА_1 уповноважувала свого чоловіка - ОСОБА_5 отримувати орендну плату за землю, кошти сплачувались щороку протягом 6 років, підписи ставила як вона, так і її чоловік. Проте ні договір, ні додаткову угоду вони не підписували.

28. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/123-25/3754-ПЧ від 19 травня 2025 року за результатами проведеної на стадії апеляційного провадження судової почеркознавчої експертизи, підпис в додатковій угоді до договору оренди землі від 01 серпня 2019 року, який укладено між ОСОБА_1 та ВК «Іскра 2007» щодо земельної ділянки, кадастровий номер :05:012:0080, площею 3,7133 га, у розділі «Підписи сторін» орендодавець, навпроти ініціалів ОСОБА_1 , виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Позиція Верховного Суду

29. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

30. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

31. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

32. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

33. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

34. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

35. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

36. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

37. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

38. Частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою

39. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

40. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша

статті 16 Закону України «Про оренду землі»).

41. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

42. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (частина перша статті 206 ЦК України).

43. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (укладення договору оренди землі від 02 вересня 2016 року), договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

44. Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини другої статті 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

45. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

46. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

47. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

48. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а також запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункти 4, 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

49. При вирішенні спору у цій справі судами було встановлено, що між сторонами спору 02 вересня 2016 року було укладено договір оренди спірної земельної ділянки. Право оренди зареєстроване 11 листопада 2016 року. Відповідно до додаткової угоди від 01 серпня 2019 року строк дії договору оренди визначено до 11 листопада 2036 року, про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру щодо права оренди вказаної земельної ділянки.

50. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/123-25/3754-ПЧ від 19 травня 2025 року за результатами проведеної на стадії апеляційного провадження судової почеркознавчої експертизи, підпис в додатковій угоді до договору оренди землі від 01 серпня 2019 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

51. Позиція позивачки зводиться до того, що вона не укладала ані договір оренди, ані додаткової угоди до нього. Разом з тим, у суді першої інстанції ОСОБА_1 , а також її чоловік ОСОБА_5 підтвердили отримання орендної плати за землю протягом 6 років.

52. Факт виплати ОСОБА_1 орендної плати ВК «Іскра 2007» протягом 2016-2022 років підтверджуються: відомостями на виплату паїв за 2022 рік, в якій зазначено про отримання ОСОБА_1 5 635 грн; видатковим касовим ордером від 17 вересня 2021 року про отримання ОСОБА_1 орендної плати за 2021 рік у розмірі 5 435 грн; відомістю про виплату орендної плати за 2020 рік, в якій зазначено про отримання ОСОБА_1 3 170 грн; податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого податку за 2019, 2018, 2017 роки на суми 3380,00 грн, 4918,98 грн, 3443,28 грн (без урахування утримання податку) (т. 1, а. с. 105-174).

53. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-31595 св 18)).

54. У постанові від 27 листопада 2024 року в справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23) Велика Палата Верховного Суду констатувала, що відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Тобто йдеться не про дефект волевиявлення сторони, а про його цілковиту відсутність. Таким чином, неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису). Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним на підставі вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів (щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину) або ж їх відновлювати.

55. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Про це зазначено у постанові Великої Палата Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц.

56. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

57. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

58. Суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, достатньо мотивовано виходили з того, що вимоги позивачки до задоволення не підлягають, оскільки матеріалами справи підтверджено факт отримання ОСОБА_1 від орендаря

ВК «Іскра 2007» орендної плати за користування земельною ділянкою протягом тривалого часу 2016-2022 років. Слід погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про те, що між сторонами спору фактично виникли та існували правові відносини щодо оренди землі, які визнавалися позивачкою шляхом отримання орендної плати й відсутності претензій з приводу користування ВК «Іскра 2007» земельною ділянкою для сільськогосподарського виробництва. Вимог про припинення правовідносин вона не пред`являла.

59. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

60. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, слід вважати поведінку, яка, зокрема, не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 450/2286/16-ц (провадження № 61-2032св19).

61. Встановивши, що позивачка при пред`явленні позову діяла недобросовісно, оскільки отримувала протягом шести років орендну плату за користування земельною ділянкою, дозволяла фактичне використання земельної ділянки орендарем, право якого було зареєстрованого у відкритому реєстрі, претензій не пред`являла, суд першої інстанції, з висновком якого погодися й апеляційний суд, дійшов достатньо обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оцінивши у сукупності усі подані сторонами докази та їхню поведінку у спірних правовідносинах.

62. Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду

від 08 листопада 2023 року у справі № 567/1039/22, від 03 квітня 2024 року

у справі № 567/793/22, від 31 жовтня 2024 року у справі № 680/449/23, від 22 травня 2024 року у справі № 567/1422/22.

63. Доводи касаційної скарги не містять аргументів щодо неправильно розрахунку та стягнення з позивачки судових витрат за результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому в силу положень частини першої

статті 400 ЦПК України касаційним судом не надається оцінка висновкам апеляційного суду в зазначеній частині.

64. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів касаційних скарг по суті спору та їх відображення в оскаржених рішенні суду першої інстанції та постанові апеляційного суду (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, судами сторонам спору надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.

65. Колегія суддів, надаючи оцінку судовим рішенням на предмет їх законності у межах доводів касаційних скарг, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції. За встановлених у цій справі обставин суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли цілком обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

66. Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які заявниця послалася в обґрунтування доводів касаційної скарги.

67. Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, враховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі

№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).

68. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

69. З урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сусла Ірина Миколаївна, залишити без задоволення.

2. Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович