Справа № 474/1046/25
Провадження № 2-н/474/88/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

05.11.25р. с-ще Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 в сумі 30 217 грн. 09 коп.,-

встановив:

22.10.2025р. до Врадіївського районного суду в порядку наказного провадження надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України (далі-заявник) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 (далі-боржниця) в сумі 30 217 грн. 09 коп.

Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2025р. призначення судді не відбулося, в зв`язку із зайнятістю судді згідно табелю (відпустка від 5 до 13 днів).

03.11.2025р. здійснено автоматизований розподіл справи, визначено головуючого суддю Сокола Ф.Г. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025р.).

Під час вирішення питання про видачу судового наказу встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Ст. 163 ЦПК України встановлює форму і зміст заяви про видачу судового наказу.

Зокрема, відповідно до п.п. 4, 5 ч.2 цієї статті у заяві повинно бути зазначено: 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються серед іншого - копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній)формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги ( п. 3, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України).

Документи, що додаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами, які мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника; відсутність необхідності їх дослідження і аналізу. Докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні.

Як вбачається з заяви Товариства зобмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті спожитого природного газу, заявник просить стягнути заборгованість яка утворилася за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_1 . На підтвердження цього надає довідку про фінансовий стан.

Разом з тим, обумовлені докази не підтверджують тієї обставини, що з заявником було укладено договір, оскільки будь-яких документів які в договірних відносинах ідентифікують споживача, зокрема заява приєднання чи інше (з підписом та персональними даними) суду не надано.

Крім того в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу не додано копії договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимогу.

До заяви також не додано копію вимоги адресованої ОСОБА_1 про сплату боргу за спожитий газ та доказів її направлення адресату та її отримання. Все вищезазначене викликає у суду сумніви щодо безспірності заявленої заявником вимоги.

Таким чином, враховуючи викладене, заявником вимоги ст. 163 ЦПК України дотримані не були.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Крім цього суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. Натомість п. 8 ст. 28 ЦПК України визначає, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Керуючись ст.ст. 163, 165,258-260 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 в сумі 30 217 грн. 09 коп.

Роз`яснити заявнику його право на повторне звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ф.Г. Сокол