Справа № 372/6381/23
Провадження 2-114/25
ухвала

04 листопада 2025 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Потабенко Л.В., розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Обухівського районного суду Київської області Потабенко Л.В., перебувала вищевказана цивільна справа.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 05.05.2025 року клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі про визнання майна спільною сумісною власністю, задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житлового будинку з надвірними побудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 03.09.2025 року ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 05.05.2025 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суддя, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 37 ЦПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанції, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Враховуючи зазначене, головуючий суддя по даній справі Потабенко Л.В. позбавлена можливості подальшого розгляду даної цивільної справи та згідно ст. 39 ч.1 ЦПК України, зобов`язана заявити собі самовідвід.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, висловленим у рішеннях ЄСПЛ, який констатує в аналогічних випадках порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ "Мироненко і Мартенко проти України", зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" та "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства").

До того ж, пунктом 1 частини 3 статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 39 ч.1 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід ( самовідвід ) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною 2 статті 40 ЦПК України зазначено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 9 статті 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Частиною 1 статті 41 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 41, 353, 376 ЦПК України, ст. 15 Кодексу суддівської етики, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, суд, -

УХВАЛИВ: :

Заяву судді Обухівського районного суду Київської області Потабенко Лариси Вікторівни про самовідвід в цивільній справі № 372/6381/23 (провадження № 2-114/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю - задовольнити.

Цивільну справу № 372/6381/23 (провадження № 2-114/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю - передати для повторного автоматизованого розподілу для визначення нового складу суду в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Потабенко