Справа № 703/7374/25
2/703/2503/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ ІКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Волосовський В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Волосовського Володимира Володимировича про самовідвід у цивільній справі №703/7374/25, 2/703/2503/25 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ПАТ НАСК «ОРАНТА», в якому просить стягнути з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на свою користь майнову шкоду в розмірі 56709 грн. 39 коп., що була завдана йому внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 лютого 2025 року.

За вказаним позовом у Смілянському міськрайонному суді Черкаської області заведена справа №703/7374/25, провадження 2/703/2503/25 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 листопада 2025 року дана справа передана для розгляду по суті судді Левчук О.О.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2025 року задоволено заяву про самовідвід судді Левчук О.О. по цивільній справі за вказаним позовом, а цивільну справу передано до канцелярії Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для визначення суддів в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 листопада 2025 року, цивільну справу за вказаним позовом ОСОБА_1 до ПАТ НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням передано для розгляду по суті судді Волосовському В.В.

06 листопада 2025 року суддя Волосовський В.В., у зв`язку з наявністю підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, які можуть викликати сумніви щодо неупередженого та об`єктивного розгляду даної справи, заявив собі самовідвід, який обґрунтував тим, що у його провадженні перебувало кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000080 (справа № 703/1802/25, провадження № 1-кп/703/374/25) по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в якому позивача ОСОБА_1 було визнано потерпілим по факту дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 лютого 2025 року.

За результатом розгляду вказаного кримінального провадження, ухвалою суду від 18 квітня 2025 року, постановленою під моїм головуванням у справі № 703/1802/25, задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_1 про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, в зв`язку з примиренням обвинуваченої та потерпілого. Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілим, а кримінальне провадження відносно неї закрито.

За вказаних обставин, у учасників судового розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, предметом якого є стягнення матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 лютого 2025 року, можуть виникнути сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Волосовського В.В.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши заяву судді Волосовського В.В. про самовідвід, вважаю, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Проаналізувавши фактичні обставини вищевказаної заяви про самовідвід та зазначені норми процесуального закону, головуючим суддею у справі заявлено самовідвід з тих підстав, що у його провадженні перебувало кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000080 (справа № 703/1802/25, провадження № 1-кп/703/374/25) по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в якому позивача ОСОБА_1 було визнано потерпілим по факту дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 лютого 2025 року; підставою позову є завдання ОСОБА_1 матеріальних збитків внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме внаслідок скоєння нею дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 лютого 2025 року.

Наведені обставини, об`єктивно можуть викликати сумнів щодо об`єктивності та неупередженості суду під головуванням судді Волосовського В.В. під час розгляду даної цивільної справи.

Підпунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН N 2006/23 від 27 липня 2006 року, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Крім того, ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим в розумінні ст.6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

У справі «Деблед проти Бельгії» Європейський суд вказав, що не можна вважати неупередженим суддю, якщо він раніше мав можливість ознайомитися із справою, її учасниками, скласти свою думку ще до того, як розпочався даний судовий розгляд.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

На підставі вищевикладеного, з метою усунення у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної цивільної справи, запобігання нарікань на необ`єктивність та неупередженість головуючого судді, а також звинувачень у заінтересованості судді у результаті розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість головуючого судді, приходжу до висновку, що заява про самовідвід судді Волосовського В.В. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.33 ЦПК України, визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Враховуючи норму ст.33 ЦПК України, а також, що самовідвід судді у вищевказаній справі підлягає задоволенню, вважаю за необхідне цивільну справу, передати до канцелярії Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для повторного автоматизованого розподілу для розгляду такої іншим суддею.

Керуючись ст.33, 36, 40, 41, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Волосовського Володимира Володимировича про самовідвід у цивільній справі №703/7374/25, 2/703/2503/25 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Цивільну справу №703/7374/25, 2/703/2503/25 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, передати до канцелярії Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для повторного автоматизованого визначення складу суду для розгляду цієї справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Волосовський