КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/9163/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/306/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року у складі судді Макаренко І.О.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрпошта» про поновлення на роботі, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до АТ «Укрпошта», у якому просив: в

- визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Укрпошта» №309/К від 27 лютого 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновити його на посаді начальника Центру управління нерухомим Майном та інфраструктурою філії Донецька дирекція АТ «Укрпошта»;

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у відповідному розмірі на момент постановлення судового рішення.

Позов обґрунтовано тим, що з 2015 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем.

02 березня 2020 року його було звільнено згідно Наказу АТ «Укрпошта» №309/К від 27 лютого 2020 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

На думку позивача, будь-якого невиконання без поважних причин обов`язків, з його боку не було, а звільнення його з посади є наслідком дискримінації з боку керівництва відповідача в результаті подання ним повідомлення від 22 травня 2019 року про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відсутність працівника має бути зафіксована під час ведення щоденного (щозмінного) обліку використання робочого часу.

Звертає увагу суду на те, що табель обліку робочого часу за 20 січня 2020 року не містить жодних фіксувань про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці.

Скаржник вказує, що жодних зауважень щодо відсутності 20 січня 2020 року на робочому місці ані від керівництва AT «Укрпошта», ані від керівництва філії на адресу ОСОБА_1 не надходило.

Вважає, що відсутність фіксації у табелі обліку робочого часу за 20 січня 2020 року дає підстави для висновку про те, що акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці не було складено 20 січня 2020 року, як того вимагає закон.

Посилається на те, що поважність своєї відсутності на робочому місці 20 січня 2020 року та 11 лютого 2020 року ОСОБА_1 пов`язана з необхідністю перебування в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в якості представника позивача у справі № 243/10960/19 за позовом ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення. На підтвердження наведеного додавався протокол судового засідання від 27 грудня 2019 року та судові повістки.

Зазначено, що про участь ОСОБА_1 у судових засіданнях 20 січня 2020 року та 11 лютого 2020 року директор філії був завчасно проінформований начальником юридичного відділу Койонен Р.Я. та ОСОБА_1 особисто. Крім того, про своє прибуття після судового засідання ОСОБА_1 також повідомляв директора філії. При цьому, жодних зауважень щодо неповідомлення про судові засідання з боку адміністрації на адресу ОСОБА_1 не надходило.

Крім того, судом першої інстанції не дано жодної правової оцінки обґрунтуванням позову про те, що звільнення позивача з посади є наслідком дискримінації з боку керівництва відповідача в результаті подання ним повідомлення від 22 травня 2019 року про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень.

У відзиві на апеляційну скаргу Гуцалова Т.О. в інтересах АТ «Укрпошта» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року - залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Борисевич Д.В. просили апеляційну скаргу задовольнити, адвокат Хоружа Н.В. в інтересах АТ «Укрпошта» просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що наказом (розпорядженням) № 1628/к від 19 червня 2018 року ОСОБА_1 прийнятий з 03 липня 2018 року на посаду начальника Центру управління нерухомим майном та інфраструктурою філії Донецька дирекція АТ «Укрпошта» з визначенням місця роботи - м. Слов`янськ (а.с. 73 т. 1).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Донецька дирекція Акціонерного товариства «Укрпошта» є структурним підрозділом АТ «Укрпошта» (а.с. 221-226 т. 3).

Положенням про Центр управління нерухомим майном та інфраструктурою (ЦУНМІ) Донецької дирекції АТ «Укрпошта» визначені основні завдання, функції, взаємозв`язки Підрозділу з іншими структурними підрозділами Товариства та Філії, а також вимоги до керівника цього підрозділу, його обов`язки, права, тощо.

Пунктом 1.5 Положення ЦУНМІ передбачено, що підрозділ очолює начальник, який призначається генеральним директором Товариства за погодженням з директором з управління нерухомим майном та інфраструктурою АТ «Укрпошта».

Пунктом 4.8 Положення по ЦУНМІ визначено робоче місце керівника підрозділу, яке знаходиться у Донецькій дирекції АТ «Укрпошта».

Пунктом 4.4.8 Положення по ЦУНМІ встановлені обов`язки керівника підрозділу, до яких відноситься: «Дотримання трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку Товариства, правил і норм протипожежної безпеки та охорони праці, виробничої санітарії тощо.»

Пунктом 4.7 зазначено, що на керівника Підрозділу покладається відповідальність за невиконання або неналежне виконання завдань та обов`язків, визначених цим Положенням, відповідно до законодавства України (а.с.78-81 т. 1).

Пунктом 7.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Донецької дирекції УДППЗ «Укрпошта» передбачено, що дисциплінарне стягнення може застосовуватися керівником, який має право прийняття на роботу даного працівника (а.с. 89 т. 1).

Відповідно до розпорядження № 128 від 12 квітня 2019 року «Щодо журналу про відсутність працівника на робочому місці», для контролю використання часу працівниками філії Донецька дирекція АТ «Укрпошта» та працівниками ЦАУ АТ «Укрпошта», зобов`язано всіх працівників філії Донецька дирекція АТ Укрпошта та працівників ЦАУ, підрозділи яких адміністративно підпорядковуються директору філії, обов`язково погоджувати свою відсутність на робочому місці для виконання виробничих заходів з безпосереднім керівником та реєструвати в журналі (а.с. 90 т. 1).

Наказом № 309/к від 27 лютого 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 », останнього звільнено 02 березня 2020 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 76 т. 1).

З указаного наказу, вбачається, що ОСОБА_3 був відсутній на робочому місці без поважних причин 20 січня 2020 року протягом 1 години 45 хвилин, що підтверджується актом відсутності на робочому місці від 20 січня 2020 року; 11 лютого 2020 року протягом 3 години 25 хвилин, що підтверджується актом відсутності на робочому місці від 11 лютого 2020 року.

Наказом № 1021 від 30 жовтня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », останній притягнутий до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани у зв`язку з відсутністю на робочому місці 03 жовтня 2019 року протягом 1 години 40 хвилин: з 9:45 до 11:25 годин (а.с. 73-74 т. 3).

Наказом № 1295 від 27 грудня 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », останній притягнутий до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани у зв`язку з відсутністю на робочому місці 06 листопада 2019 року протягом 1 години 20 хвилин та 07 листопада 2019 року протягом 1 години 30 хвилин (а.с. 106 т.3).

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати: наказ Акціонерного товариства «Укрпошта» від 30 жовтня 2019 року № 1012 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »; наказ АТ «Укрпошта» від 27 грудня 2019 року № 1295 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 », оскільки вони винесені всупереч вимогам ст. 142, 149 КЗпП України та ст. 53.4 Закону України «Про запобігання корупції». Будь-яких порушень трудової дисципліни з його боку не було, а притягнення до дисциплінарної відповідальності є наслідком неприязних стосунків, що склалися між ним та директором Філії.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 73-85 т. 3).

Постановою Донецького апеляційного суду від 09 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2021 року скасовано в частині відмови в задоволенні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу від 27 грудня 2019 року № 1295 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » і ухвалено в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаної позовної вимоги. Визнано незаконним та скасовано наказ від 27 рудня 2019 року № 1295 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ». В іншій частині рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2021 року залишено без змін. Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 1 261 грн 20 коп судового збору за подання апеляційної скарги. Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 840 грн 80 коп судових витрат у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції (а.с. 86-98 т. 3).

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що відповідачем не порушено вимог законодавства при звільненні позивача з посади начальника Центру управління нерухомим Майном та інфраструктурою філії Донецька дирекція АТ «Укрпошта».

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, однак вважає, що рішення суду в частині дати звільнення підлягає зміні, виходячи з наступного.

За змістом статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником покладених на нього чинним законодавством про працю, колективним і трудовим договорами трудових обов`язків.

Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

До наведених висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (пункт 3 частини першої статті 40 КЗпП України).

Верховний Суду постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 766/8638/16-ц дійшов висновку, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; мають враховуватися тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пунктом 1 статті 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 212/5018/20.

Висновки, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються при виборі і застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України.

Як уже було встановлено судом притягнення відповідача підтверджується наказами № 1012 від 30 жовтня 2019 року та № 1295 від 27 рудня 2019 року.

Також, відповідно до акту від 20 січня 2020 про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 , складеного т.в.о. начальника відділу кадрового адміністрування Донецької дирекції АТ «Укрпошта» Гавриковою Т.Г., в присутності провідного інженера відділу кадрового адміністрування Маврінової Н.М., заступника директора філії з розвитку мережі Донецької дирекції АТ «Укрпошта» Суткового М.В., начальника відділу Відділ експлуатації будівель та інфраструктури Пільгука Г.В., провідного інженера відділу адміністрування орендних та комунальних договорів ОСОБА_4 - позивач по справі був відсутній на робочому місці протягом робочого дня з 09 години 50 хвилин до 11 години 35 хвилин, що складає 1 (одна) години 45 хвилин (а.с. 115 т. 3).

Службовою запискою від 30 січня 2020 року, наданою Директором з управління нерухомим майном та інфраструктурою АТ «Укрпошта» І.В. Морма, засвідчується факт того, що ОСОБА_1 , не погоджував із ним, його безпосереднім оперативним керівником за п. 1.3.2. Положення про ЦУНМІ, відсутність на робочому місці 20 січня 2020 року протягом складає 1 (одна) години 45 хвилин. Будь-яких доручень працівнику ОСОБА_1 , можливість яких визначає необхідність відсутності на робочому місці у робочий час 20 січня 2020 року не надавав (а.с. 122 т. 3).

Доповідною запискою № 09-237 від 17 лютого 2020 року, наданою Директором філії Донецька дирекція АТ «Укрпошта» О.О. Пушкін засвідчується факт того, що Карпенко Г.О., який підпорядкований адміністративно директору філії, в порушення п. 2 Розпорядження директора філії №128 від 12 квітня 2019 року: не погодив свою відсутність на робочому місці безпосередньо ні адміністративного, ані оперативного керівників; не проінформував про причину відсутності на робочому місці ні приймальню, ні відділ кадрового адміністрування, ні відділи ЦУНМІ; не здійснив реєстраційний запис в «Журналі обліку часу відсутності працівника на робочому місці» (в порушення п. 2 Розпорядження директора Донецької дирекції АТ «Укрпошта» № 128 від 12 квітня 2019 року «Щодо Журналу про відсутність працівника на робочому місці»), що підтверджується фото з Журналу, яке здійснено 12 лютого 2020 року (а.с.148-149 т. 3).

Доповідною запискою № 137-09 від 29 січня 2020 року, наданою в.о. директора філії Донецька дирекція АТ «Укрпошта» О.В. Юрченко засвідчено факт того, що Карпенко Г.О., який підпорядкований адміністративно директору філії, в порушення п. 2 Розпорядження директора філії №128 від 12 квітня 2019 року: не погодив свою відсутність на робочому місці безпосередньо ні адміністративного, ані оперативного керівників; не проінформував про причину відсутності на робочому місці ні приймальню, ні відділ кадрового адміністрування, ні відділи ЦУНМІ; не здійснив реєстраційний запис в «Журналі обліку часу відсутності працівника на робочому місці» (в порушення п. 2 Розпорядження директора Донецької дирекції АТ «Укрпошта» №128 від 12 квітня 2019 року «Щодо Журналу про відсутність працівника на робочому місці»), що підтверджується фото з Журналу, яке здійснено 20 січня 2020 року о 10 год. 52 хв (а.с. 116-121 т. 3).

Відповідно до акту від 11 лютого 2020 року про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 , складеного т.в.о. начальника відділу кадрового адміністрування Донецької дирекції АТ «Укрпошта» Гавриковою Т.Г., в присутності провідного інженера відділу кадрового адміністрування Маврінової Н.М., заступника директора філії з розвитку мережі Донецької дирекції АТ «Укрпошта» Суткового М.В., начальника відділу Відділ експлуатації будівель та інфраструктури Пільгука Г.В. - позивач по справі був відсутній на робочому місці протягом робочого дня з 13 години 15 хвилин до 16 години 40 хвилин, що складає 3 (три) години 25 хвилин (а.с. 147 т. 3).

13 лютого 2020 року генеральним директором АТ «Укрпошта» Смілянським І.Ю. видано окреме доручення № 55-525 від 13 лютого 2020 року щодо надання позивачем протягом трьох робочих днів після ознайомлення із документами зазначеними в п. 1 цього окремого доручення надати письмові пояснення щодо відсутності на робочому місці 20 січня 2020 року (а.с. 125 т. 3).

13 лютого 2020 року позивачем надані пояснення, в яких ОСОБА_1 зазначає, що був відсутній на робочому місці 11 лютого 2020 року в зв`язку з тим, що знаходився в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду по судовій справі №243/10960/19 (а.с. 151 т. 3).

14 лютого 2020 року позивачем надані пояснення, в яких ОСОБА_1 зазначає, що був відсутній на робочому місці 20 січня 2020 року в зв`язку з тим, що знаходився в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду по судовій справі №243/10960/19.

Доповідною запискою № 09-237 від 17 лютого 2020 року, наданою Директором філії Донецька дирекція АТ «Укрпошта» О.О. Пушкін засвідчується факт того, що ОСОБА_1 , який підпорядкований адміністративно директору філії, в порушення п. 2 Розпорядження директора філії №128 від 12 квітня 2019 року: не погодив свою відсутність на робочому місці безпосередньо ні адміністративного, ані оперативного керівників; не проінформував про причину відсутності на робочому місці ні приймальню, ні відділ кадрового адміністрування, ні відділи ЦУНМІ; не здійснив реєстраційний запис в «Журналі обліку часу відсутності працівника на робочому місці» (в порушення п. 2 Розпорядження директора Донецької дирекції АТ «Укрпошта» №128 від 12 квітня 2019 року «Щодо Журналу про відсутність працівника на робочому місці»), що підтверджується фото з Журналу, яке здійснено 12 лютого 2020 року (а.с.148-149 т. 3).

Тобто, вказуючи, що 20 січня 2020 року та 11 лютого 2020 року приймав участь у судових засіданнях у якості представника фізичної особи та директорі філії був завчасно повідомлений, ОСОБА_1 намагається перекласти тягар доведення правомірності підстав його відсутності на роботі на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем належними, достатніми та допустимими доказами доведено дотримання процедури при проведенні службового розслідування відносно ОСОБА_1 , правомірність складення відповідних актів та прийняття наказу про звільнення.

За таких обставин, апеляційний суд визнає безпідставними, необґрунтованими твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо дискримінації з боку роботодавця під час вирішення питання притягнення його до дисциплінарної відповідальності шляхом розірвання трудового договору за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Водночас частиною 3 статті 40 КЗпП України визначено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Відсутність працівника за станом здоров`я може підтверджуватися не тільки листком непрацездатності, а й довідкою медичної установи, показаннями свідків чи іншими доказами (Ухвала Верховного Суду України від 31 жовтня 2002 року у справі № 6-10006кс02).

Відсутність працівника за станом здоров`я може підтверджуватися не тільки листком непрацездатності, а й довідкою медичної установи, показаннями свідків чи іншими доказами. Тимчасова непрацездатність працівника підтверджується листком непрацездатності, проте наявність поважних причин неявки на роботі визнається у разі доведеної непрацездатності працівника, хоча вона і не була підтверджена листком непрацездатності.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 20 листопада 2024 року справа № 753/24208/21.

Як видно з виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10 березня 2020 року ОСОБА_1 з 02 березня 2020 року по 10 березня 2020 року перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі (а.с. 8 т.4).

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що слід змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 02 березня 2020 року на 11 березня 2020 року (наступний день після виписки з медичної установи).

При цьому колегія суддів зауважує, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів встановлення фактів порушення посадовими особами АТ «Укрпошта» вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Під час апеляційного розгляду справи позивач послався на додаткові підстави поновлення його на роботі - у зв`язку з прийняттям відповідачем рішення про його звільнення з роботи як члена профспілкової організації без згоди профспілки.

Між тим, апеляційний суд враховує відсутність у справі доказів членства ОСОБА_1 у профспілковій організації відповідача, а також одночасно керується положеннями ч. 3 ст. 367 ЦПК України, відповідно до яких докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року змінити в частині дати звільнення, змінивши дату звільнення з 02 березня 2020 року на 11 березня 2020 року.

У решті рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року змінити в частині дати звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Центру управління нерухомим Майном та інфраструктурою філії Донецька дирекція АТ «Укрпошта», відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 02 березня 2020 року на 11 березня 2020 року.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: