КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Цалко Д.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_8.,

представника відповідача Денисенка С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Денисенком Сергієм Олександровичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2025 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2025 року про відмову ухвалити додаткове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Екжитлоком", про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Екжитлоком», згідно з якою позивач просила суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 135 120 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., суму за оплату наданих оціночних послуг в розмірі 3500,00 грн. та судовий збір у розмірі 1440,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та є власником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) 09 листопада 2005 року за номером 2129 - С/КІ.

11 лютого 2023 року чоловіку її доньки - ОСОБА_3 , який тимчасово мешкає в її квартирі, подзвонила сусідка із квартири АДРЕСА_2 , і повідомила про те, що з квартири АДРЕСА_3 , за тією ж адресою, біжить вода і заливає інші квартири в будинку. ОСОБА_3 негайно прибув до квартири позивачки і побачив, що квартира залита водою і для ліквідації цієї проблеми і недопущення подальшого розповсюдження затоплення на нижчі поверхи він, з людьми, які визвались йому допомагати, більше трьох годин вичерпував воду, яка лилась з квартири АДРЕСА_3 , що належить відповідачу ОСОБА_1 .

16 лютого 2023 року позивачка звернулась із заявою до генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Екжитлоком» Сазонова М.І. про проведення обстеження її квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на предмет пошкодження майна з вказанням причини залиття та з проханням визначити відповідальних осіб, для проведення такого обстеження і скласти по результатам обстеження відповідний акт.

20 лютого 2023 року комісією за участю представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Екжитлоком», а саме начальника дільниці Сагумбаєва А.К , слюсаря - сантехніка Баклаженко О.М. , склала Акт на предмет обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з її залиттям 11 лютого 2023 року з вище розташованої квартири за адресою: АДРЕСА_4 . За результатами обстеження встановлено, що у квартирі спостерігаються сліди явного залиття: - у санвузлі стеля (гіпсокартон, (площа = 5,2 метра квадратних - мокра); - у житловій кімнаті на стелі спостерігається волога пляма, розміром приблизно 6,8 метра квадратних, на стінах вологі плями приблизно 3,4 метра квадратних, є відставання шпалер, на підлозі (ламінат) місцями, при навантаженні виступає вода; - на кухні (ліворуч) на стіні вологі плями, відставання шпалер, відшарування та відпадання 1 (кахельної плитки); - у коридорі на стіні вологі плями приблизно 3,8 метра квадратних.

Причиною вищевказаного залиття є пошкодження системи очищення води (лопнула колба), яка встановлена власником у вище розташованій квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

28 березня 2023 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенство Експертної Оцінки України» було укладено договір про надання оціночних послуг для визначення реальної величини майнового збитку, завданого майну у зв`язку із залиттям 11 лютого 2023 року квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенство Експертної Оцінки України», виконавши визначені законодавчими актами та іншими нормативно - правовими документами необхідні оціночні процедури зробило висновок про те, що вартість майнового збитку, завданого майну, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 135 120 грн. 00 коп., що підтверджує звіт про оцінку майна.

Також, позивачка вказувала, що у досудовому порядку в період з 11 лютого 2023 року і по 25 квітня 2023 року вона намагалася донести до відповідачки інформацію про те, що внаслідок затоплення її квартири АДРЕСА_5 на даний час там неможливо мешкати, а вона і її чоловік ОСОБА_6 є пенсіонерами і вони мають дуже невеликий дохід, і не можуть самостійно і за власні кошти зробити ремонт в квартирі після її залиття, але відповідачка категорично відмовляється спілкуватись з приводу компенсації отриманих збитків від затоплення і направляє позивачку до свого адвоката.

14 квітня 2023 року позивач ОСОБА_2 письмово звернулась до відповідача ОСОБА_1 з клопотанням про компенсацію матеріальної шкоди чи проведенню ремонтних робіт, але ніякої відповіді чи пропозиції по вирішенню питання вона від відповідача не отримала.

Крім того, позивачка вказувала, що у зв`язку із залиттям її квартири за адресою: АДРЕСА_1 , і неможливістю там мешкати на даний час вона та її чоловік, який є пенсіонером і часто хворіє, вимушені жити у рідних і знайомих, витрачати час на захист своїх прав та збір доказів для звернення до суду та вчиняти інші дії і мати великі незручності у зв`язку із чим їм, мешканцям затопленої квартири, завдано моральну шкоду, яка виражається у негативних емоціях та душевних переживаннях з приводу пошкодження майна, неможливості нормального користування ним, порушенням звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

Враховуючи вище вказане, позивачка оцінила завдану їй моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 22, 23, 1166,1192 ЦК України позивачка просила позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.08.2023 вказаний позов було задоволено.

Однак, відповідною ухвалою суду від 29.11.2023 вищевказане заочне рішення скасоване та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні із повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2025 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 135120,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1401,20 грн., а також 3500,00 грн. судових витрат на проведення оцінки вартості майнового збитку (т. 2, а.с. 157-166).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.08.2025 у задоволенні заяви представника відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та розподіл судових витрат відмовлено (т. 2, а.с. 195, 196).

В апеляційній скарзі, відповідачка, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що позивачка не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту завдання шкоди саме з вини відповідача та розміру спричиненої шкоди, виходячи з реальної вартості збитків, завданих внаслідок залиття квартири.

При цьому, доданий до матеріалів справи Акт про залиття не відповідає нормативно-правовим вимогам до його оформлення та не містить усіх необхідних для з'ясування обставин відомостей.

Також, зазначає, що суд першої інстанції помилково відхилив Висновок експерта від 03.02.2025 за № 8961/24-31, який підтверджує доводи відповідачки щодо відсутності її вини у завданні шкоди.

Вважає, що суд першої інстанції помилково прийняв до уваги наданий позивачкою Звіт щодо визначення вартості матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, як беззаперечний доказ, не знайшовши підстав для неврахування висновків оцінювача, викладених у зазначеному Звіті.

Натомість, Рецензія на Звіт, зроблена ТОВ "Спецюст" на замовлення відповідача ОСОБА_1 , є остаточним та належним доказом щодо спростування висновків Звіту, наданого позивачкою, проте суд першої інстанції надав невиправдану перевагу одним доказам над іншими, врахувавши при ухваленні оскаржуваного рішення усі докази на користь позивачки, а докази на користь відсутності вини відповідачки у заподіянні шкоди та невідповідності розміру заподіяних збитків відхилив повністю без належного мотивування (т. 3, а.с. 1-16).

В апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції, відповідачка, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким здійснити розподіл судових витрат по справі між сторонами.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що за змістом оскаржуваної ухвали про відмову в прийнятті додаткового рішення, суд першої інстанції фактично ухвалив додаткове рішення, але ним не усунув недоліків основного рішення стосовно вирішення усіх процесуальних питань про судові витрати, які понесені відповідачем (т. 3, а.с. 32-37).

У судовому засіданні представник відповідачки апеляційні скарги підтримав та просив задовольнити.

Представник позивачки у судовому засіданні щодо задоволення апеляційних скарг заперечував, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення та ухвали в межах доводів апеляційних обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_5 загальною площею 51,30 кв.м., належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право власності виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) 09.11.2005 за номером 2129 - С/КІ (а.с. 12).

16.02.2023 позивачка звернулась із заявою до генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Екжитлоком» Сазонова М.І. про проведення обстеження її квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на предмет пошкодження майна з вказанням причини залиття та з проханням визначити відповідальних осіб, для проведення такого обстеження і скласти по результатам обстеження відповідний Акт (а.с. 15).

20.02.2023 комісією в складі представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Екжитлоком», а саме начальника дільниці Сагумбаєва А.К , слюсаря - сантехніка Баклаженко О.М. , склала Акт на предмет обстеження квартири АДРЕСА_6 у зв`язку з її залиттям 11.02.2023 з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 (14 поверх). За результатами обстеження встановлено, що у квартирі спостерігаються сліди явного залиття:

-у санвузлі - стеля (гіпсокартон, (S (площа) = 5,2 метра квадратних - мокра).

-у житловій кімнаті: - на стелі - спостерігається волога пляма, розміром приблизно 6,8 метра квадратних; - на стінах - вологі плями (приблизно 3,4 метра квадратних), є відставання шпалер;

-на підлозі (ламінат) - місцями, при навантаженні виступає вода.

-на кухні - (ліворуч) на стіні вологі плями, відставання шпалер, відшарування та відпадання 1 (кахельної плитки).

-у коридорі: - на стіні вологі плями (приблизно 3,8 метра квадратних) (т.1 а.с. 16).

Також, в акті вказано, що причиною вищевказаного залиття є пошкодження системи очищення води (лопнула колба), яка встановлена власником у вище розташованій квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . Акт затверджено 20.02.2023 генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Екжитлоком» Сазоновим М.І. (т.1 а.с. 16).

Згідно зі Звітом про оцінку майна проведення відновлювального ремонту квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенство Експертної Оцінки України» вартість матеріально збитку становить: 135 120,00 грн.

Натомість, заперечуючи проти позову та на спростування висновків Звіту, відповідачкою було подано до суду першої інстанції Рецензію від 07.12.2023 на копію Звіту, складену рецензентом Назарець О.О. та підписану також директором ТОВ «Спецюст».

Відповідно до висновків рецензента: « В Звіті відсутнє обґрунтування вибору виду вартості та її відповідність вимогам нормативно-правових вимог з оцінки майна; зібраних вихідних даних недостатньо для проведення оцінки; Методичні підходи, методи та оціночні процедури, застосовані під час оцінки відповідають вимогам національних стандартів оцінки. Зроблені припущення не обгрунтовані в Звіті, а припущення щодо фізичного стану об`єкту оцінки не відповідають вимогам національних стандартів оцінки; Звіт класифікується за ознакою абз.5 п.67 Національного стандарту №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440 : «звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний» Відповідно до п.3 НС №1 неякісна(недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень. Що доводиться шляхом рецензування; Відповідно до п.3 НС №1 непрофесійна оцінка - оцінка, проведена з порушенням кваліфікаційних вимог, що визначаються законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»(т.1 а.с 181-182).

Висновком експерта від 03.02.2025 №8961/24-31 (на виконання ухвали суду першої інстанції про задоволення клопотання сторони відповідачки про призначення експертизи) за результатом проведення судово-технічної експертизи, визначено, що причиною виникнення тріщини та вподальшому розколу корпуса колби наданого на дослідження магістрального фільтра для води, є: 1) різке підвищення тиску в системі, заповненої рідиною, викликане швидкою зміною швидкості потоку цієї рідини, тобто гідроудар; 2) часткова руйнація корпуса колби фільтра виникла в згинах внутрішньої поверхні корпуса колби фільтра, тобто в місцях концентрації напруги, під час експлуатації магістрального фільтра для води - під час подачі води під тиском, в результаті стрибку тиску в системі, заповненою рідиною, викликаний швидкою зміною швидкості потоку цієї рідини (гідроудар) (т.2 а.с. 101-108).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто у контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін, вирішальним фактором є те, що подання доказів та доведення перед судом їх переконливості - є обов`язком сторін. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Крім того, як зауважує Європейський суд з прав людини, що принцип процесуальної рівності сторін передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88).

Також, слід зазначити, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, а якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована - вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому, обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Обгрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги, відповідачка посилалася на те, що наявний у матеріалах справи акт про залиття, на підставі якого суд встановив обставини залиття квартири позивачки, не відповідає вимогам, викладеним у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.08.2005, та не може слугувати належним доказом її вини у настанні залиття, адже він не містить усіх необхідних для з`ясування обставин відомостей, зокрема не вказано висновків комісії, внаслідок яких саме невірних дій чи неправильної експлуатації власником квартири АДРЕСА_3 , яким є відповідачка ОСОБА_1 , ця колба лопнула, що впливає на визначення неправомірності її дій і в чому конкретно вони полягали.

Крім того, апелянт вказував, що суд першої інстанції помилково прийняв в якості належного доказу на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди Звіт щодо визначення вартості матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири та безпідставно відхилив Рецензію на Звіт, зроблену ТОВ "Спецюст" на замовлення відповідачки ОСОБА_1 , яка є остаточним та належним доказом щодо спростування висновків Звіту,

Разом з тим, вказані посилання відповідачки як щодо відсутності її вини у заподіянні шкоди, так й щодо неналежності Звіту, колегія суддів відхиляє, адже в процесі розгляду справи як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, відповідачкою не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що шкода завдана не з її вини, адже лопнувша колба знаходиться у квартирі відповідачки, а отже саме вона мала обов`язок належного утримання майна.

Натомість з наданого позивачкою акту вбачається, що в них вказано причини залиття квартири, місце де трапилося залиття, подія, що трапилася, та наслідки залиття. Недотримання форми акта не спростовує факту залиття житлового приміщення.

Крім того, вказані в акті обставини відповідачем не спростовані, а сам факт залиття не заперечувався.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 727/2372/18.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Рецензія на Звіт, на яку відповідачка посилається в обгрунтування своїх вимог, не може слугувати належним доказом на спростування висновків, викладених у звіті, оскільки напрям і спеціалізація рецензента Назарець О.О. визначена виключно з оцінки майна, про що зазначено в загальній частині Рецензії: 1.1. - Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них.

Натомість, Звіт фактично містить висновок щодо встановлення виключно вартості матеріального збитку внаслідок залиття квартири та взагалі не визначає та не стосується, не зважаючи на частину назви Звіту, - оцінки безпосередньо майна.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, здійснення Рецензії в даному випадку не узгоджується із положеннями статті 13 Закону України "Про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності щодо оцінки майна, а вказаний спір стосується деліктних правовідносин і Звіт сторона позивачки долучила до позову виключно на підтвердження розміру матеріального збитку, завданою залиття її квартири.

Посилання апелянта на безпідставне відхилення судом першої інстанції в якості доказу Висновку експерта від 03.02.2025 за № 8961/24-31, який підтверджує відсутність її вини у завданні шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний висновок містить здебільшого опис об`єкта дослідження та його пошкоджень, а також не підтверджує та не встановлює взагалі факт зміни тиску в системі водопостачання, тим більше про перевищення тиску в мережі водопостачання, як причину пошкодження колби для фільтру води. Зі змісту указаного висновку не можливо встановити факт відсутності вини відповідачки у заподіянні майнової шкоди позивачці.

Інші доводи апеляційної скарги про недоведеність факту залиття скаржником належної позивачці квартири фактично зводяться до незгоди із мотивами судового рішення, які наведені в його обгрунтування, переоцінки доказів та особистого тлумачення норм процесуального та матеріального права.

За вказаних обставин, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідачку цивільної відповідальності за завдану шкоду внаслідок залиття квартири та правомірно стягнув на користь позиваки майнову шкоду у розмірі 135120,00 грн., розмір якої не спростовано відповідачкою.

При цьому, слід наголосити, що обгрунтовано стягнута судом першої інстанції з відповідачки на користь позивачка моральна шкода у розмірі 5000 грн. 00 коп. та судові витрати на проведення оцінки вартості майнового збитку у розмірі 3500 грн. 00 коп. відповідачкою фактично визнано, оскільки апеляційна скарга не містить доводів на спростування вказаних сум.

Водночас, необхідно зазначити, що відшкодування указаних витрат та моральної шкоди, відповідає вимогам закону та узгоджується з фактичними обставинами справи.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Отже, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам позивачки належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне і правильне по суті справедливе судове рішення.

Щодо посилань апелянта на незаконність ухвали суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення у даній справі, слід зазначити наступне.

Так, як вже зазначалося вище, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2025 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 135120,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1401,20 грн., а також 3500,00 грн. судових витрат на проведення оцінки вартості майнового збитку.

24.04.2024 до суду першої інстанції надійшла заява представника відповідачки - адвоката Денисенка С.О. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та розподіл судових витрат між сторонами, в якій представник відповідача зазначив, що витрати відповідачки у даній справі складаються із: витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28000 грн. 00 коп., судового збору, сплаченого за перегляд заочного рішення та забезпечення позову у розмірі 1073 грн. 60 коп. та 11359 грн. 20 коп. на оплату експертизи.

Так, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3 ) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ст. 270 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки рішенням від 25.04.2025 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено у повному обсязі, суд першої інстанції відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, поклав на відповідачку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення та ухвали суду без змін.

При цьому, у зв`язку із залишенням апеляційних скарг без задоволення понесені відповідачкою судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Також, слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , подані від її імені та в її інтересах адвокатом Денисенком Сергієм Олександровичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2025 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2025 року про відмову ухвалити додаткове рішення - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2025 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2025 року про відмову ухвалити додаткове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Екжитлоком", про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова