Провадження № 2-зз/201/119/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року Соборний районний суд

міста Дніпра

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» про поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2025 року до Соборного районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» про поділ майна подружжя.

Ухвалою судді від 30 вересня 2025 року було відкрито провадження у даній справі.

Разом із позовною заявою позивачкою до суду було подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою судді від 30 вересня 2025 року було задоволено частково, та до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №201/12123/25 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» про поділ майна, було заборонено:

-будь-яким особам здійснювати відчуження майна, зареєстрованого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» () а саме: нерухоме майно (будівлі та споруди), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: електроремонтний цех літ. ЛН-1 на І поверху (поз.1-62) загальною площею 12059,30 кв.м., антресольний поверх (поз.1-7), антресольний поверх (поз.1-8), антресольний поверх (поз.1) загальною площею по антресольним поверхам 652,1 кв.м., будівля ділянки ГПМ літ.ЛН'-1, будівля ділянки запчастин електромашин літ.ЛН''-1, прибудова літ.ЛН31, прибудова літ.ЛН41, прибудова ЛН51, загальною площею по літ.ЛН-1 12711,4 кв.м., ганок літ. лн, вентиляційні літ. лн1,лн2, адміністративно-побутовий комплекс літ.ЛК-4, на цокольному поверсі (поз. 1-25, І, ІІ) загальна площа по цокольному поверху 597,7 кв.м., на першому поверсі (поз. 1-23, І, ІІ) загальна площа по першому поверху 604,9 кв.м., на другому поверсі (поз. 1-18, І, ІІ) загальна площа по другому поверху 603,5 кв.м., на третьому поверху (поз. 1-29, І, ІІ) загальна площа по третьому поверху 598,5 кв.м., по четвертому поверху (поз. 1-30, І, ІІ) загальна площа по четвертому поверху 599,6 кв.м., перехідний тунель літ. підЛК-4 (поз. 1, І, ІІ) загальна площа по літ підЛК-4 76,6 кв.м., загальна площа по літ. ЛК-4 3080,8 кв.м., ганки літ.лк,лк', лк3, лк4, приямок літ.лк2, споруди №1,І,ІІ.; частину будівлі інженерного корпусу за адресою: АДРЕСА_2 , яке складається з: в будівлі інженерного корпусу літ. А-7 на четвертому поверсі поз. № 401-417, 421-424, 426-430, 432-437, заг. площею 683,3 кв. м. У загальному користуванні: на першому поверсі поз.122-тамбур, №123-вестібюль, поз.419,150-ліфт, сходові клітини поз.ІІ-2, ІІІ-2, ІV-2, V-2, VІ-2 заг. площею 310,1 кв.м., літ.а-ганок; будівлю цеху інв. № 455313, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, кадастровий номер :11:014:0122, тип майна: база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказана земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

-ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, зокрема реєстраційні дії (відчуження/перереєстрації/дарування тощо), або інші правочини щодо його частки у статутному капіталі ТОВ «Укрспецсервіс», .

27 жовтня 2025 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Шпакова Ольга Сергіївна подала до суду заяву про скасування вжитих заходів забезпечення позову, пославшись на те, що застосовані заходи забезпечення позову не є співмірними із позовними вимогами, доказів того, що у разі їх незастосування, буде неможливо виконати рішення суду при задоволенні позову, або таке виконання буде ускладнено, вжиті заходи забезпечення позову фактично паралізували господарську діяльність ТОВ «Укрспецсервіс».

04 листопада 2025 року в судове засідання з`явилися представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Шпакова Ольга Сергіївна, та представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» адвокат Шпакова Тетяна Сергіївна, інші учасники справи до суду не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому, третя особа ОСОБА_5 надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, а представник позивача адвокат Ткаченко Денис Володимирович надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на зайнятість у невідкладних слідчих діях в слідчому відділі Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровські області по кримінальному провадженню №0001240, проте жодних доказів цього, до свого клопотання не додав. За таких обставин, суд не може визнати причини неявки позивача та його представника поважними, та, зважаючи на приписи ч.2 ст.158 ЦПК України, п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути заяву про скасування вжитих заходів забезпечення позову за участю осіб, що з`явилися у судове засідання. Доходячи до такого висновку, суд також бере до уваги той факт, що 29 жовтня 2025 року представником позивача адвокатом Ткаченко Денисом Володимировичем до суду через систему «Електронний суд» було надіслано заперечення на заяву про скасування заходів забезпечення позову, чим дотримано принцип змагальності сторін у питанні, що розглядається.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Шпакова Ольга Сергіївна, та представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» адвокат Шпакова Тетяна Сергіївна, підтримали заяву про скасування вжитих заходів забезпечення позову з зазначених вище підстав.

Вислухавши учасників справи, що з`явилися у судове засідання, та дослідивши матеріали справи, які стосуються питання забезпечення позову, суд виходить з наступного.

ОСОБА_4 подано позов до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» про поділ майна, у якому вона просить суд:

«1. Визнати корпоративні права Товариства обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» () спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмір 1/2 частки від вартості майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» (ЄДРПОУ 88807) набутого за час перебування у шлюбі у сумі 2 393 137, 23 грн.

3. Судові витрати покласти на відповідача».

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що майно ТОВ «Укрспецсервіс» може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між кожним з подружжя з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення правового режиму спільного сумісного майна подружжя та способів поділу його кожним з подружжям.

Також в позові вказано, що позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів шляхом визнання корпоративних прав ТОВ «Укрепецсервіс» () спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та компенсації позивачу у розмірі 1/2 частки від вартості майна ТОВ «Укрепецсервіс», набутого за час перебування у шлюбі у сумі 2 393 137, 23 грн.

До майна яке на праві власності належить ТОВ «Укрспецсервіс» і яке позивачка хоче визнати спільною сумісною власністю за текстом позовної заяви відноситься:

1) Нерухоме майно (будівлі та споруди), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: електроремонтний цех літ. ЛН-1 на І поверху (поз. 1-62) загальною площею 12059,30 кв. м., антресольний поверх (поз.1-7), антресольний поверх (поз.1-8), антресольний поверх (поз.1), загальною площею по антресольним поверхам 652,1 кв.м., будівля ділянки ГПМ літ.ЛН-1, будівля ділянки запчастин електромашин літ.ЛН"-1, прибудова літ.ЛН (3)-1, прибудова літ.ЛН (4)-1, прибудова ЛН (5)-1, загальною площею по літ.ЛН-І 12711,4 кв.м., ганок літ. лн, вентиляційні літ. лн (1),ли (2), адміністративно-побутовий комплекс літ.ЛК-4, на цокольному поверсі (поз. 1-25, І,ІІ) загальна площа по цокольному поверху 597,7 кв.м., на першому поверсі (поз.1-23, І,IІ) загальна площа по першому поверху 604,9 кв.м., на другому поверсі (поз. 1-18, I, II) загальна площа по другому поверху 603,5 кв.м., на третьому поверху (поз. 1-29, І, II) загальна площа по третьому поверху 598,5 кв.м., по четвертому поверху (поз. 1-30, I, II) загальна площа по четвертому поверху 599,6 кв.м, перехідний тунель літ. підЛК-4 (поз. 1, І, II) загальна площа по літ підЛК-4 76,6 кв.м., загальна площа по літ. ЛК-4 3080,8 кв.м., ганки літ лк,лк', лк (3), лк (4), приямок літ.лк (2, споруди №1,І,II.

2) Частина будівлі інженерного корпусу за адресою: АДРЕСА_2 , яке складається з: в будівлі інженерного корпусу літ. А-7 на четвертому поверсі поз. №401-417, 421-424, 426-430, 432-437, заг. площею 683.3 кв. м. У загальному користуванні: на першому поверсі поз.122-тамбур, №123-вестібтюль, поз.419,150-ліфт, сходові клітини поз.II-2, III-2, IV-2, V-2, VI-2 заг, площею 310,1 кв.м., літ. а-ганок.

3) Будівля цеху інв. №455313, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

4) Земельна ділянка, кадастровий номер :11:014:0122, тип майна: база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказана земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно договорів купівлі-продажу: 1)ВРП №598000, реєстр №531 від 08.06.2012, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А.; 2)АЕІ №313465, р.7584 від 07.12.2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою О.А.; 3)ВРО №627553, р.№15 від 11.01.2012, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А.; 4)ВРЛ 456724, ВРЛ 456723 від 17.06.2011, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано за №752, майно становить загальну вартість 4 786 274, 46 грн.

Як з`ясувалося, на теперішній час, 97% статутного капіталу ТОВ «Укрепецсервіс» належить третій особі по справі ОСОБА_5 , яка не має відношення до шлюбних відносин сторін, при цьому жодних позовних вимог до неї позивачка не висуває.

Учасники справи, що з`явилися у судове засідання зазначають, що нерухоме майно ТОВ «Укрспецсервіс» не є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Заявленими позовними вимогами фактично порушуються права ОСОБА_5 , оскільки станом на дату подання позову ОСОБА_5 належить 97% статутного капіталу, що складає 1 490 417 грн., позовні вимоги без жодних на те підстав порушують права ОСОБА_5 , як учасника Товариства та кінцевого бенефіціара, адже зазначене нерухоме майно, належне ТОВ «Укрспецсервіс» було придбано самим Товариством за його власні кошти, що були набуті ним під час здійснення ним господарської діяльності, а не відповідачем ОСОБА_3 , доказів іншого до матеріалів позову не долучено.

Суд погоджується з доводами учасників справи, які з`явилися у судове засідання про те, що майно ФОП, тобто майно для професійної діяльності члена сім`ї, яке придбане за кошти від його діяльності як підприємця і використовується в підприємницькій діяльності не в інтересах сім`ї, слід розглядати як його особисту приватну власність відповідно до ст. 57 СК України, а не як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. 60, 61 СК України.

До схожого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 18.04.2016 у справі №6- 1327цс15.

Однак, в даному випадку позов стосується майна яке належить ТОВ «Укрспецсервіс» і придбане за гроші саме Товариства, а тому враховуючи позицію Верховного Суду і перекладаючи її на обставини даної справи, можна дійти висновку, що майно придбане Товариством для здійснення його господарської діяльності за кошти самого Товариства не відноситься до категорії майна як спільна сумісна власність подружжя.

Також, в постанові КЦС ВС від 09 лютого 2021 року у справі №607/6271/17 вказано: «загалом майно, яке перебуває на балансі підприємства, належить підприємству, а не другому з подружжя. Якщо договір з боку покупця підписаний від імені юридичної особи, таке майно автоматично переходить у власність підприємства. Вирішуючи таку категорію справ, Верховний Суд зазначає, що власником майна, переданого товариству у власність як вклад до статутного капіталу, є саме товариство».

Товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом (частина перша статті 12 Закону України "Про господарські товариства" у вказаній редакції). Аналогічна норма передбачена частиною першою статті 115 ЦК України.

В постанові від 23 лютого 2022 року у справі № 607/3781/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду виснував: «майно господарського товариства, кооперативу належить їм на праві власності і не може належати на праві власності іншим особам. Зокрема, таке майно не може належати на праві спільної власності учаснику (засновнику, члену) приватного підприємства та його подружжю (колишньому подружжю)».

Отже, майно, яке належить товариству, є власністю самого товариства, а не його учасників. Учасники володіють лише корпоративними правами (частками у статутному капіталі), але не правом власності на конкретне майно товариства. Тому майно, придбане або створене товариством у процесі його господарської діяльності, не може розглядатися як спільна сумісна власність подружжя навіть у разі, якщо один із подружжя є учасником цього товариства.

Крім того, у статті 113 ЦК України визначено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Відповідно до ст. 140 ЦК України, Товариством є засноване однією або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділено на частки. Вказані частки встановлюють певний обсяг корпоративних прав учасників (засновників) щодо ТОВ.

Згідно ст. 13 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічна норма передбачена ч. 2 ст. 115 ЦК України: при створенні ТОВ, особа передає йому певне майно та/або грошові кошти, взамін отримуючи вказані вище корпоративні права. З часу здійснення внеску це майно стає власністю ТОВ, тому майно, що було передане в статутний капітал ТОВ не може бути об`єктом поділу, оскільки не належить на праві спільної сумісної власності подружжю.

Положення ст. 115 Цивільного кодексу України є логічним, оскільки сплата грошових коштів або передання будь-якого майна у статутний капітал ТОВ є фактично договором купівлі-продажу або міни грошових коштів (майна) на корпоративні права ТОВ, до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2018 року у справі №804/1395/13-а.

З огляду на те, що внесення грошових коштів або іншого майна у статутний капітал ТОВ є правочином (угодою) щодо відчуження цього майна в обмін на корпоративні права, майно, передане у статутний капітал ТОВ, вже не може бути об`єктом права спільної сумісної власності. Ця позиція кореспондується із позицією Верховного Суду України, викладеної ще у постанові Пленуму від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в пункті 28 якої, суд систематизував підходи судів до вказаної проблематики так: «Статтею 12 Закону України від 19 вересня 1991 р. N1576-XII "Про господарські товариства" встановлено, що власником майна, переданого йому засновниками і учасниками, є саме товариство. Вклад до статутного фонду господарського товариства не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного капіталу (частина перша ст. 12 Закону України від 19.09.1991 №1576-XII «Про господарські товариства»).

Як вже згадано, аналогічна норма передбачена частиною першою ст.115 Цивільного кодексу України. Таким чином, грошові кошти (майно), що були передані у статутний капітал ТОВ не є правом спільної сумісної власності подружжя, оскільки таке майно вибуло із власності подружжя у момент передання майна до статутного капіталу ТОВ.

Зазначений висновок свідчить про те, що внесені на формування статутного фонду його учасником кошти стають власністю товариства і поділу між подружжям не підлягають, адже не можна ділити того, що вже не існує у подружжя і перейшло у власність іншої особи (товариства).

Таку правову позицію підтримала і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (пункт 8.40 постанови).

Враховуючи вимоги законодавства та позицію Верховного Суду, суд доходить до висновку, що ОСОБА_4 не може претендувати на майно Товариства, не має права визнавати корпоративні права спільною сумісною власністю, оскільки частка в статутному капіталі Товариства не ділиться між подружжям, а залишається цілісною і недоторканою.

Така ж позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18: «в постановах Верховного Суду України від 03.07.2013 у справі № 6-61цс13, Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 569/6236/16-ц та від 12.11.2019 у справі № 918/598/18, суди зазначили, що з моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого з подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч статті 65 СК України були використані одним з подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу. Подальше розпорядження учасником товариства його часткою в статутному капіталі, зважаючи на положення статей 116, 147 ЦК України, є суб`єктивним корпоративним правом такого учасника й відчуження ним на власний розсуд частки в статутному фонді не може вважатися використанням (відчуженням) спільного майна подружжя проти волі іншого з подружжя та не в інтересах сім`ї».

Щодо права позивачки на виплату частки у статутному капіталі, суд звертає увагу на практику Верховного Суду стосовно того, що вона має право на виплату вартості 1/2 частини частки у статутному капіталі, яка належить відповідачу ОСОБА_3 на момент подання позову.

Так, Постанова ВП ВС від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц передбачає, що один з подружжя при поділі спільного сумісного майна може претендувати на виплату частки у статутному капіталі, що є відмінним від виплати половини вартості внеску засновника у статутний капітал цього товариства. У разі внесення одним із подружжя як вкладу у статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства набуває право на частку учасника цього товариства. Інший з подружжя, який був співвласником коштів, внесених у статутний капітал товариства з метою захисту свого права при поділі їх спільного сумісного майна набуває право вимагати виплати половини вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Суд виходить з презумпції про те, що вартість частки у статутному капіталі відповідає розміру внеску, якщо тільки сторона, яка стверджує про зміну цієї вартості на час розгляду справи, не доведе, що вартість частки змінилась (зросла або внаслідок звичайної діяльності товариства зменшилась).

Положення частини восьмої статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», якою визначено, що вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника. Аналіз норми статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» дає підстави для висновку, що у вказаній категорії спорів позивач наділений правом вимагати компенсації частини вартості частки учасника (іншого з подружжя), а не частини внеску (частки) відповідача у статутному капіталі (аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц).

Постанова КЦС ВС від 11 грудня 2019 року у справі № 638/19826/15-ц містить висновок суду, що грошові кошти, внесені одним із подружжя, який є учасником господарського товариства, до статутного капіталу цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об`єктправо вимоги на виплату частини вартості такого внеску.

Верховний Суд в постанові від 01.05.2024 у справі №334/9558/15 зауважив, що Позивачка може вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі визначену на дату пред`явлення позовних вимог. Аналогічної позиції дотримався ВСУ у постанові від 08.05.2019 у справі №683/886/16-ц, вказавши, що вартість частки учасника товариства визначається з огляду на ринкову вартість сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника. Водночас вартість такої частки повинна бути встановлена на час розв`язання питання про її поділ.

В даному випадку, позовна заява подана до суду 29.09.2025 року, а як з`ясувалося, станом на цю дату, відповідач ОСОБА_3 володів часткою статуту ТОВ «Укрспецсервіс» в розмірі 46 095,37 грн, що становить 3% статутного капіталу, тобто позивачка може претендувати не на половину вартості майна товариства, а лише на половину частки відповідача у статутному капіталі товариства, оскільки саме частка учасника вважається об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а не майно, що належить юридичній особі. Власником майна є саме товариство, а не його учасники, тому вимоги позивача мають стосуватися частки в статутному капіталі, яка належить відповідачу, у межах, що може бути визнана спільною сумісною власністю.

Отже, позивачка має право на компенсацію 1/2 від суми 46 095, 37 грн, що є часткою ОСОБА_3 в статутному капіталі Товариства, а не 1/2 від вартості майна ТОВ «Укрспецсервіс» в розмірі 2 393 137, 23 грн.

На сьогоднішній день учасниками ТОВ «Укрспецсервіс» є дві особи: ОСОБА_5 , яка є кінцевим бенефіціаром, оскільки їй належить 97% статутного капіталу та ОСОБА_3 , якому належить 3% статутного капіталу.

Тобто, особою яка володіє основною часткою статутного капіталу ТОВ «Укрспецсервіс» і яка здійснює контроль діяльності Товариства є саме ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положення ч.1 ст.91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Як зазначено вище, корпоративні права та майно яке належить ТОВ «Укрспецсервіс» не є спільною сумісною власністю подружжя згідно вимог чинного законодавства.

Частинами 2-3 ст.13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

В даному випадку, станом на теперішній час, позивачкою не надано до матеріалів справи доказів того, що корпоративні права ТОВ «Укрспецсервіс» були придбані відповідачем ОСОБА_3 на кошти, які подружжя набуло під час шлюбу.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції», заява № 12964/87, § 59).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України», заява № 19164/04).

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами ініціатора скасування заходів забезпечення позову відповідача ОСОБА_3 , його представника та представника ТОВ «Укрспецсервіс», та доходить до висновку, що подальше збереження заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 30 вересня 2025 року, спричинятиме надмірний тягар для третьої особи ОСОБА_5 , як учасника Товариства та кінцевого бенефіціара ТОВ «Укрспецсервіс», та яка не є учасником шлюбних відносин, що існували між сторонами. Доказів же того, що з відповідача ОСОБА_3 не можливо буде стягнути компенсацію 1/2 від суми 46095,37 грн, що є його часткою в статутному капіталі Товариства ТОВ «Укрспецсервіс», у разі відсутності таких заходів забезпечення позову, суду не надано.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Щодо набрання цією ухвалою законної сили, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

При цьому, тлумачення ст. 261 ЦПК України з урахуванням принципу розумності та «методу чесного читання» свідчить, що у ч. 1 ст. 261 ЦПК України передбачено загальне правило для всіх судових рішень, які постановлюються у формі ухвали. Ухвала суду набирає законної сили за правилами, передбаченим для рішення суду (ст.273 ЦПК України), тільки в тому випадку, коли для конкретного виду ухвал це прямо передбачено процесуальним законом (ст. 460, 479, 480, 487 ЦПК України). Можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції при цьому значення не має і на момент набрання нею законної сили не впливає.

Аналогічні висновки щодо строку і порядку набрання ухвалами законної сили наведені у постановах Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 910/6543/18, від 30.03.2020 у справі № 910/6543/18, від 13.04.2022 у справі № 580/3356/20, від 12.01.2023 у справі № 761/13085/14-ц, від 30.01.2023 у справі № 501/3311/21 та від 14.03.2024 у справі № 824/2/22, які в силу положень, передбачених ч. 4 ст. 263 ЦПК України, необхідно враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у справі, яка розглядається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.158, 258-261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» про поділ майна задовольнити.

Скасувати повністю заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 30 вересня 2025 року, та якою до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №201/12123/25 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» про поділ майна, було заборонено:

-будь-яким особам здійснювати відчуження майна, зареєстрованого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецсервіс» () а саме: нерухоме майно (будівлі та споруди), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: електроремонтний цех літ. ЛН-1 на І поверху (поз.1-62) загальною площею 12059,30 кв.м., антресольний поверх (поз.1-7), антресольний поверх (поз.1-8), антресольний поверх (поз.1) загальною площею по антресольним поверхам 652,1 кв.м., будівля ділянки ГПМ літ.ЛН'-1, будівля ділянки запчастин електромашин літ.ЛН''-1, прибудова літ.ЛН31, прибудова літ.ЛН41, прибудова ЛН51, загальною площею по літ.ЛН-1 12711,4 кв.м., ганок літ. лн, вентиляційні літ. лн1,лн2, адміністративно-побутовий комплекс літ.ЛК-4, на цокольному поверсі (поз. 1-25, І, ІІ) загальна площа по цокольному поверху 597,7 кв.м., на першому поверсі (поз. 1-23, І, ІІ) загальна площа по першому поверху 604,9 кв.м., на другому поверсі (поз. 1-18, І, ІІ) загальна площа по другому поверху 603,5 кв.м., на третьому поверху (поз. 1-29, І, ІІ) загальна площа по третьому поверху 598,5 кв.м., по четвертому поверху (поз. 1-30, І, ІІ) загальна площа по четвертому поверху 599,6 кв.м., перехідний тунель літ. підЛК-4 (поз. 1, І, ІІ) загальна площа по літ підЛК-4 76,6 кв.м., загальна площа по літ. ЛК-4 3080,8 кв.м., ганки літ.лк,лк', лк3, лк4, приямок літ.лк2, споруди №1,І,ІІ.; частину будівлі інженерного корпусу за адресою: АДРЕСА_2 , яке складається з: в будівлі інженерного корпусу літ. А-7 на четвертому поверсі поз. № 401-417, 421-424, 426-430, 432-437, заг. площею 683,3 кв. м. У загальному користуванні: на першому поверсі поз.122-тамбур, №123-вестібюль, поз.419,150-ліфт, сходові клітини поз.ІІ-2, ІІІ-2, ІV-2, V-2, VІ-2 заг. площею 310,1 кв.м., літ.а-ганок; будівлю цеху інв. № 455313, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, кадастровий номер :11:014:0122, тип майна: база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказана земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

-ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, зокрема реєстраційні дії (відчуження/перереєстрації/дарування тощо), або інші правочини щодо його частки у статутному капіталі ТОВ «Укрспецсервіс», .

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев