Справа№2/0903/466/11
Провадження № 6/938/24/25
УХВАЛА

іменем України

04 листопада 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Чекан Н.М.

за участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») про заміну стягувача в справі, в якій боржником є ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернувся до суду про заміну стягувача в справі №2/0903/466/11 з виконання рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2012 року, в якій боржником є ОСОБА_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 18.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір №2501/0408/88-546, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 75000 доларів США, а позичальник зобов`язався сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит у повному обсязі. Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2012 року у справі № 2/0903/466/11 позовну заяву ПАТ «Сведбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору №25010408/88-546 від 18.04.2008 року в сумі 812433,83 гривень, що складаються з тіла кредиту - 564063,14 гривень; по процентам за користування кредитом в сумі 191661,47 гривень; пені за порушення строків погашення кредиту в сумі 56709.22 гривень та судові витрати в сумі 1820,00 гривень. Вищезазначене судове рішення набрало законної сили та підлягає виконанню. 28.11.2012 року між ПАТ «СВЕДБАНК» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс»» укладено договір факторингу №15, згідно умов якого банком на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступлено право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 2501/0408/88-546 від 18.04.2008 року та договорами забезпечення по кредиту. За цим договором в порядку та на умовах, визначених ним, ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. У даній справі виконавчі провадження відсутні, а виконавчі листи не передавались від ПАТ «Сведбанк» до ТОВ «ФК «Вектор Плюс». А тому, заявник вважає, що заміна учасника даної справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України. Зазначає, що без заміни сторони стягувача у справі ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не може реалізовувати свої права, що гарантовані законодавством України, зокрема, враховуючи, що станом на дату звернення з даною заявою рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2012 року у справі № 2/0903/466/11 не виконано, а зобов`язання боржника продовжують діяти й на момент звернення до суду, тому ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України має на меті захистити свої майнові права та інтереси, що полягають у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржників за користування ними утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, шляхом пред`явлення відповідної позовної заяви до боржника.

Ухвалою суду від 24.09.2025 року заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про заміну стягувача прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

Від представника боржника адвоката Старовойтової О.Е. до суду поступило клопотання про закриття провадження у справі за заявою ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до боржника ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача; визнання зловживанням процесуальними правами дії ТОВ «ФК «Вектор Плюс» щодо повторного звернення до суду із заявою про заміну стягувача; постановлення ухвали про стягнення в дохід державного бюджету штрафу з ТОВ «ФК «Вектор Плюс», у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб за зловживання процесуальними правами; стягнення з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у сумі 10 598 гривень. Клопотання обґрунтовано тим, що така сама справа з цим же предметом, підставами та однаковими сторонами по справі була розглянута Верховинським районним судом Івано-Франківської області (суддя Джус Р.) з ухваленням судового рішення від 03.09.2025 року, яке набуло законної сили. Відповідно до зазначеної ухвали, в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про заміну сторони стягувача у справі з виконання рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2012 року у справі №2/0903/466/11 відмовлено. Представник боржника просить закрити провадження у справі посилаючись на ст. 255, 256 ЦПК України, відповідно до яких суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору; набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Крім того, представник боржника вважає, що заявник звертаючись до суду повторно зі заявою, яка вже була предметом розгляду в суді та, більш того, є рішення суду, яке набуло законної сили та не оскаржено у встановленому законом порядку, зловживає процесуальними правами відповідно до ст. 44 ЦПК України та просила згідно з положеннями ст. 148 ЦПК України постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до 4 трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У зв`язку з необґрунтованими діями та зловживанням процесуальними правами ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та його представника, Дроняк Василь Іванович зазнав витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у сумі 10 598 грн, які слід стягнути з заявника.

Від представника заявника до суду поступило клопотання, в якому він просив суд відмовити у задоволенні клопотань представника боржника в повному обсязі. Свою позицію представник заявника обгрунтував тим, що справу по суті було розглянуто, за результатами якого ухвалено рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2012 року. Документ, на який послався відповідач, є ухвалою з розгляду клопотання нового кредитора та правонаступника позивача. Ухвала та рішення за своєю суттю не є тотожними процесуальними документами, адже справу вже розглянуто по суті. Вирішувалось суто процесуальне питання. В його задоволенні відмовлено з процесуальних підстав, оскільки долучені до клопотання докази надані не у повному обсязі (не надані усі сторінки договору, тому суд не може перевірити усі суттєві умови тощо). ТОВ «ФК «Вектор Плюс» погодився з висновками суду та заявив клопотання з виправленням усіх процесуальних недоліків та наданням належних доказів. Заявник не обмежений у процесуальному праві подавати клопотання, як помилково вважає боржник, не виконавши ані рішення суду, ані умови договору кредиту. По суті, клопотання відповідача у справі № 2/0903/466/11 є таким, що перешкоджає здійсненню правосуддя з виконання рішення боржником по справі зі стягнення з нього коштів. Заявлення такого клопотання свідчить про зловживання боржником процесуальними правами шляхом подання безпідставних вимог з хибними обґрунтуваннями.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду поступило клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій він просив задоволити заяву в повному обсязі.

Боржник та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника боржника до суду поступило клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності боржника.

Неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження згідно з ч. 3 ст.442 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та наддавши їм оцінку, прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 18.04.2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2501/0408/88-546 (а.с.115-116), за яким ВАТ "Сведбанк" надало, а позичальник (відповідач) отримав кредитні кошти в розмірі 75 000,00дол. США на споживчі цілі.

Рішенням Верховинського районного суду від 20.01.2012 ( а.с.119-120) позов ПАТ "Сведбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь Публічного акціонерного товариства "Сведбанк", що знаходиться за адресою: 01080 м. Київ, вул. Новоконстантинівська, 18 (в) ( р/р в Чернівецькому відділенні АТ "Сведбанк" (публічне) №2501, МФО 300164, ) заборгованість по кредитному договору №25010408/88-546 від 18.04.2008 року в сумі 812433.83 грн., що складаються: - із тіла кредиту -564063,14 грн.; по процентам за користування кредитом в сумі - 191661,47 грн; пені за порушеня строків погашення кредиту в сумі 56709.22 грн. та судові витрати в сумі 1820,00 грн., а всього 814253.83 грн. (вісімсот чотирнадцять тисяч двіста пятдесят три грн. 04 коп.).

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 15 (а.с. 99-113), відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених в реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває право вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченим даним договором (п.2.1). Перехід від банку до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в розрахункову дату та після сплати факторові ціни продажу в повному обсязі, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Сторони в день укладення цього договору також складають та скріплюють своїми печатками Акт прийому передачі Реєстру заборгованості, за формою, встановленою в додатку №2 до цього договору. Реєстр заборгованості боржників надається фактору в двох оригіналах, а також в електронному вигляді, за формою, встановленою додатком №5 до цього договору, про що сторони підписують Акт прийому-передачі, що є додатком №6 до цього договору (п.2.3).

Відповідно до п. 10.9 умов договору факторингу (а.с.112), до цього договору додаються додатки, що складають його невід`ємну частину, а саме: додаток №1-А. Реєстр Заборгованостей Боржників. Додаток №1-Б. Реєстр Заборгованостей Боржників. Додаток №2. Форма Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей Боржників. Додаток №3. Форма письмового повідомлення Боржникам про відступлення Банком Фактору Прав Вимоги Заборгованості. Додаток №4. Форма Акту прийому-передачі Документації. Додаток №5 Форма надання інформації. Додаток№6. Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованостей Боржників в електронному вигляді. Додаток №7. Акт прийому-передачі Персональних даних в електронному вигляді. Додаток №8 Перелік кредитних договорів та договорів забезпечення (з інформацією щодо кредитів та забезпечення, з якою ознайомлено Фактора). Додаток №9. Проекти Договорів про відступлення Права Вимоги за Договорами Забезпечення.

Із платіжних доручень №1 та №2 від 28.11.2012 року (а.с.118 зворот-119) вбачається, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» здійснено оплату АТ «Свеабанк» у розмірі 83 512 034,37 гривень та 83 385 308,19 гривень відповідно із призначенням платежу оплата часткова по договору факторингу №15 від 28.11.2012 року.

Відповідно до ст.55 ЦПК України, законодавець визначив, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно зі ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа) державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 даного Кодексу передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заявник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» стверджує, що за умовами укладеного 28.11.2012 року договору факторингу №15 від ПАТ «СВЕДБАНК» до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором №2501/0408/88-546 від 18.04.2008 року, укладеним між ВАТ "Сведбанк" та відповідачем ОСОБА_1 , а також та договорами забезпечення по кредиту.

Відповідно до умов договору факторингу сторони визначили, що банк відступає свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржником, зазначених у Реєстрі заборгованості Боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржника та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

Також сторонами договору факторингу погоджено, що в день укладення цього договору вони також складають та скріплюють своїми печатками Акт прийому передачі Реєстру заборгованості, за формою, встановленою в додатку №2 до цього договору.

Заявником до матеріалів заяви долучено Витяг з Реєстру заборгованості боржників №1-Б від 28.11.2012 року до договору факторингу №15 від 28.11.2012 року та витяг з додатку №1 до договору про відступлення прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року, однак вони не містять підписів сторін договору факторингу, тому не можуть вважатись належним доказом набуття ТОВ "ФК "Вектор Плюс" прав вимоги за Кредитним договором № 2501/0408/88-546 від 18.04.2008 року.

Крім того, заявником не долучено до матеріалів справи додатки, що складають невід`ємну частину договору факторингу №15 від 28.11.2012 року, про які зазначено в п.10.9, зокрема Реєстри Забогованостей Боржників, підписаний обома сторонами, Акт прийому-передачі Реєстру заборгованості, перелік кредитних договорів та договорів забезпечення.

Згідно зі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положенням ч.ч. 1,6 ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на наведене, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а стороною заявника ТОВ «ФК «Вектор Плюс» належним чином не доведено набуття права вимоги за рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2012 року в справі№2/0903/466/11 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №25010408/88-546 від 18.04.2008 року в сумі 812433,83грн, що складається з тіла кредиту 564063,14 гривень, процентів за користування кредитом - 191661,47 гривень, пені за порушення строків погашення кредиту в сумі 56709,22 гривень та судових витрат в сумі 1820,00 гривень, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви через її недоведеність.

Щодо клопотання представника боржника про визнання зловживання процесуальними правами дії ТОВ «ФК «Вектор Плюс» щодо повторного звернення до суду зі заявою про заміну стягувача слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що суроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Верховинського районного суду від 03.09.2025 року в справі №2/0903/466/11, провадження №6/938/14/25 відмовлено в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» про заміну сторони стягувача у справі з виконання рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2012 у справі №2/0903/466/11 через її недоведеність, зокрема заявником долучено договір факторингу № 15 від 28.11.2012р., укладений між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "ФК "Вектор Плюс" не в повному обсязі, а саме договір не містить всіх аркушів, сторінки з 4 по 7 та з 9 по 27 відсутні, що не дає можливості встановити всі істотні умови договору. Реєстр заборгованості боржників №1-Б не містить жодних посилань на те, що він стосується відповідного договору факторингу № 15 від 28.11.2012 р. та не містить підписів сторін договору факторингу, а також не долучено договору поруки, на який містяться посилання у заяві.

Також звертається увага, що Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 488/3753/17-ц вважала, що "висновок колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що вимоги статті 186 ЦПК України (тотожність вимог/спору) передбачена тільки для позовного провадження є неправильним, оскільки зазначена норма права застосовується і в інших видах судового провадження та стадіях процесу, а саме у наказаному провадженні, в окремому провадженні, а також при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця… Разом з тим, слід звернути увагу на те, що розділ VI ЦПК України, який врегульовує розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), не є окремим видом судового провадження, не є окремою стадією цивільного процесу, а є виконанням судових рішень, як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав… Отже, розгляд процесуальних питань, пов?язаних з виконанням судових рішень, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом. Тому державний/приватний виконавець має право звертатися до суду з відповідним поданням, направленим на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення стільки раз, скільки для цього необхідно, аби виконати судове рішення. Проте це не повинні бути тотожні й аналогічні подання (заяви), які вже судом вирішені".

Таким чином, відсутні підстави для визнання дій заявника такими, що є зловживанням процесуальними правами.

Представником боржника також заявлено про стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у сумі 10 598 гривень.

На підтвердження понесених витрат представником боржника долучено:

1) договір про надання правничої допомоги від 05.05.2025 року укладений між адвокатом Старовойтова Ольга Едуардівна та Громадянин України ОСОБА_1 відповідно до умов якого: предметом договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересі (п.1.1.); термін дії договору до 31.12.2026 року (п.3.1); Гонорар Адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього Договору (п.4.2);

2) детальний розрахунок суми судових витрат, які Відповідач (Боржник) поніс у зв`язку із розглядом справи, з якого вбачається загальна сума витрат 10 598 гривень, яка складається із 3 028 гривень - консультація клієнта, ознайомлення з матеріалами справи (Заява про заміну стягувача) (кількість годин 1 х 3 028 грн).; 6 056 гривень - підготовка процесуальних документів (заява про вступ у справу, як представника, клопотання) (кількість годин 2 х 3 028 грн.); 1 514 гривень - технічна підготовка документів для надсилання до підсистеми «Електронний суд» (кількість годин 0,5 х 3 028 грн.).

Представник заявника не погодився з заявленими стороною боржника правовими витратами, посилаючись на їх не обґрунтованість, не співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); витраченим часом та обсягом послуг, вказавши, що заявник фактично, обмежившися формальним цитуванням статті ЦПК України, усунувся від обов`язку обгрунтування та доведення належними доказами.

Згідно зі ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвокатапідлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат відносяться: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послугпомічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та напідставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціноюпозову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року в справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року в справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02.12.2020 року в справі №742/2585/19.

Таким чином, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення на користь боржника із заявника 5000 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 55, 76, 81, 258-260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» про заміну стягувача у справі з виконання рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2012 року у справі №2/0903/466/11 - відмовити.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Найменування та ім`я учасників справи, їх місцезнаходження та проживання :

товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс», , адреса місця знаходження: пр-т С. Бандери, 28-А, м. Київ;

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ЧЕКАН