Справа № 702/345/25
Провадження № 2/702/295/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2025 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Барської Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Возної В.В.,

учасники справи не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань м. Монастирище цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 (далі у тексті також відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором позики в загальній сумі 35360,00 грн. та понесених судових витрат в розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 04.10.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі у тексті ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», кредитодавець, первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладений Договір позики № 4953476.

Згідно з п.1 цього Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Підписанням Договору позики відповідач підтвердив, що на сайті https://clickredit.ua/informaciya він ознайомився з повною інформацією про позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п.5.1. п.5 Договору позики), а також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://clickredit.ua/informaciya, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (п.п.5.3. п.5 Договору позики).

Представник позивача вказує, що ці Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до п.20 Договору позики, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем і з застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» .

Згідно з п.24 Договору позики, цей правочин укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст. 6, 627 ЦК України.

Поряд з цим, представник позивача стверджує, що за умовами укладеного 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» Договору факторингу №14/06/21 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Посилаючись на додані до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 Реєстри боржників, ТОВ «ФК«ЄАПБ» вказує, що за Договором позики №4953476 до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 35360,00 грн., з яких 8 000,00 грн. основного боргу та 27 360,00 грн. заборгованості за процентами.

Оскільки, за доводами представника позивача, відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів та внесення плати за користування ними не виконує, ТОВ «ФК «ЄАПБ» за захистом свого порушеного права звернулось до суду.

Постановленою 07.05.2025 ухвалою суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області відкрила у справі спрощене позовне провадження з викликом сторін і надала відповідачу термін на подання відзиву на заявлену вимогу.

06.06.2025 суд витребував у справі додаткові докази, про що в означену дату постановив ухвалу.

Представник позивача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд ухвалити у справі заочне рішення, у випадку неявки у судове засідання відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`являлась, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлена за зареєстрованим місцем свого проживання. Правом на подання відзиву на заявлену позовну вимогу не скористалась.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, продовжений.

Оскільки розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

04.10.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений Договір позики № 4953476 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі у тексті також Договір № 4953476, Кредитний договір, правочин) (а.с.5-7).

Відповідно до умов вказаного правочину ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надає ОСОБА_1 позику в розмірі 8 000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується позику повернути та сплатити проценти за користування нею, в порядку і на умовах визначених Договором (п.1 Договору).

Позика надавалась строком на 30 днів; датою її надання визначене 04.10.2023, а повернути наданий кредит відповідачка була зобов`язана в останній день вказаного 30-денного строку позики - 03.11.2023 (п.2 Договору).

За користування позикою з другого дня кредитування відповідач мала обов`язок сплачувати проценти за фіксованою процентною ставкою 3 % в день. При цьому знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення - 0,01% (а.с., 5, 5 на звороті).

Базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) складає 71,71% (п.2.1 Договору, а.с.5).

За умовами п.4 Договору №4953476 проценти за цим правочином нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначених договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому речення цього пункту (а.с.5 на звороті).

Водночас пунктом 6 Договору сторони дійшли згоди про те, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою, здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується одноразовим ідентифікатором кожного разу під час реалізації позичальником такого права.

Пунктом 1 Договору сторони обумовили, що позика надається у безготівковій формі шляхом її перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника.

Дослідженням паперової копії Договору позики №4953476 суд встановив, що відповідач правочин підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором Yk01Gi6r2m (а.с.7).

Зі сторони первісного кредитора Договір підписаний електронним підписом директора С5uFWrW5us з накладенням електронної печатки (час накладення підтверджене електронною позначкою часу 04.10.2023 13:23)(а.с.7).

Паперова копія електронного додатку №1 до Договору позики №4953476 від 04.10.2023 містить дату видачі кредиту 04.10.2023 та дату виконання зобов`язання з його повернення - 03.11.2023; загальну вартість кредиту, яка становить 13760,00 грн., з яких 8000,00 грн. - сума кредиту за Договором і 5760,00 грн. - процентів за користування кредитом. Додаток №1 підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Yk01Gi6r2m та електронним підписом директора С5uFWrW5us з накладенням електронної печатки (час накладення підтверджене електронною позначкою часу 04.10.2023 13:23)(а.с.7 зворот).

За змістом укладеного 14.06.2021 Договору факторингу №14/06/21 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) взяло на себе обов`язок передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) за плату, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалось відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.9, 10).

За умовами п.1.2 Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі відповідного Реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Додатковими угодами №2 від 28.07.2021, №20 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 внесені зміни щодо загальної суми вимог, що відступаються, ціни продажу (а.с.11, 12).

Акт приймання-передачі Реєстру Боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 підписаний представниками сторін договору 27.02.2024 та скріплений печатками клієнта і фактора (а.с.13).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників №19 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, що сформований 27.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 35360,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в 8 000,00 грн. та 27 360,00 грн. заборгованості за відсотками (а.с.14).

З дослідженого судом розрахунку випливає, що заборгованість відповідача за Кредитним договором №4953476 від 04.10.2023 станом на 28.02.2025 не погашена, і її залишок складає 35360,00 грн., у тому числі 8000,00 грн. основного боргу та 27360,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами (а.с.15).

Надані АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду документи підтверджують, що банківська картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

На вказану карту 04.10.2023 зарахований переказ в розмірі 8000,00 гривень.

Копіями виписок з ЄДРПОУ та свідоцтв про державну реєстрацію підтверджується, що позивач та первісний кредитор є юридичними особами, зареєстрованими у встановленому законом порядку та мають право на здійснення банківських операцій.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі № 761/35556/14 (провадження № 61-15734св19) зроблений висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».

Договір позики №4953476 від 04.10.2023 підписаний відповідачем електронним підписом Yk01Gi6r2m (а.с.7).

Зі сторони первісного кредитора Договір підписаний електронним підписом директора С5uFWrW5us з накладенням електронної печатки (час накладення підтверджений електронною позначкою часу 04.10.2023 13:23).

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 , від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі 561/77/19.

Щодо розміру боргу за Договором позики №4953476 від 04.10.2023.

Як зазначено вище кредит надавався відповідачу на 30 днів з 04.10.2023 до 03.11.2023. Сторони погодили, що базова процента ставка за перший день користування кредитом (фіксована) складає 71,71%, базова процентна ставка з другого дня користування кредитом -3,00%, знижена процентна ставка з другого дня користування кредитом 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною)(не застосовується в період воєнного стану) 3,50% (а.с.5).

За твердженням позивача, відповідач на виконання взятих на себе зобов`язань кошти на рахунок первісного кредитора не вносила, тому він просить стягнути з неї на свою користь основний борг в розмірі 8000,00 гривень та нарахований станом на 27.02.2024 борг за процентами в сумі 27360,00 гривень.

Доказів на підтвердження строку, упродовж якого нараховувались проценти, та за яких розмірів процентної ставки за день користування кредитом, суду не надано.

Дослідженням таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (а.с.7 на звороті) суд встановив, що упродовж обумовленого сторонами періоду кредитування (30 днів) відповідач зобов`язана сплатити кредитору 8000,00 гривень на погашення основного боргу та 5760,00 гривень процентів за користування кредитом.

З аналізу умов Договору та з урахуванням встановлених і перевірених доказами обставин справи, суд приходить до висновку, що проценти за користування кредитом обраховані відповідно до такого.

8000,00 грн.х71,71%= 5736,80 грн.

8000,00 грн.х0,01%х30=24,00 грн.

5736,80+24,00 = 5760,80 грн.

Оцінюючи умови Договору щодо нарахування процентів упродовж 90 днів після спливу строку кредитування (п.4), суд вважає за необхідне застосувати положення contra proferentem.

У постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №352/1950/15-ц зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів.

Згідно з ч.1 ст.637 ЦК України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст.213 цього Кодексу.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.05.2022 у справі №944/3046/20 зроблений висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч.3, 4 ст.213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem».

«Contra proferentem» (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem») - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» («no individually negotiated»), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін». Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.

Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 5760,00 грн. та в 30 днів відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють позивачу вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Більше того, суд звертає увагу, що доказів вчинення позичальником дій, обумовлених пунктом 6 Договору позики, спрямованих як на продовження строку кредитування, так і на збільшення тіла кредиту не надано.

Зважаючи на наведене, за користування кредитними коштами за Договором №4953476 від 04.10.2023 відповідач заборгувала 5760,00 гривень.

Щодо відступлення права грошової вимоги ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»

Досліджені судом докази підтверджують, що 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений Договір факторингу №14/06/21.

За умовами п.1.1. Договору факторингу №14/06/21 фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою ( плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 1.2 Договору факторингу №14/06/21 сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому- передачі Реєстру боржників від 27.02.2024 підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору (а. с. 11-13).

Відповідно до копії витягу з Реєстру боржників №19 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, що сформований 27.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №4953476 на суму 35360,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в 8 000,00 грн. та 27 360,00 грн. заборгованості за відсотками (а.с.14).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Отже, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Доказів про неправомірність Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 суду не надано.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора.

Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про відступлення права вимоги новому кредитору, за умови невиконання боржником грошового зобов`язання, не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.

Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку про доведеність права позивача висунути вимогу про виконання зобов`язань за Договором позики №4953476 від 04.10.2023 відповідачу ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, оскільки позов підлягає до часткового задоволення з відповідача на користь позивача має бути стягнено 1178,19 гривень судового збору (3028,00х38,91%).

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 287 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» борг за Договором позики №4953476 від 04.10.2023 в розмірі 13760 (тринадцять тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок, з яких 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок основного боргу та 5760 (п`ять тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок процентів за користування позикою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1178 (одну тисячу сто сімдесят вісім) гривень 19 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN: НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк»;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення ухвалене та підписане 06.11.2025.

Суддя Тетяна БАРСЬКА