Справа №949/2273/25
У Х В А Л А

05 листопада 2025 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Тарасюк А.М., розглянувши матеріали позову Товариства з обмеженною відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженною відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з останнього суму заборгованості за Договором позики №79827349 в розмірі 15094,40 грн. та понесені судові витрати.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, було встановлено, що позовну заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Відкриття провадження по справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом.

За змістом ст. 185 ЦПК України у випадку встановлення суддею невідповідності поданої позовної заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, він постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху, яка, з огляду на засади обов`язковості судових рішень, є обов`язковою для позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, наслідки, пов`язані з невиконанням вимог такої ухвали суду, несе сторона позивача.

Отже, ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху та наданий судом строк для усунення вказаних в ній недоліків тривалістю п`ятьднів від дня вручення копії цієї ухвали.

Так, підставою залишення позовної заяви без руху послугувала її невідповідність вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, якою передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону

Зокрема, у вказаній ухвалі зазначено, що на підтвердження сплати судового збору позивачем надано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №135918 від 23 вересня 2025 року на суму 3028,00 грн., де в графі "Призначення платежу" значиться "Судовий збір, за позовом ТОВ "ФК "ЄАПБ", Дубровицький районний суд Рівненської області до ОСОБА_2 №94691".

Разом з тим, до позовної заяви позивачем було додано клопотання про врахування судового збору, сплаченого з технічною помилкою в призначені платежу. При цьому, повідомляє що 23 вересня 2025 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" було сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду, однак у платіжній інструкції №135918 від 23.09.2025 про сплату судового збору у призначенні платежу помилково зазначено некоректне ПІБ Відповідача. Проте, ця помилка є технічною і не впливає на ідентифікацію платежу та справи, за якою був сплачений судовий збір.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір", суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, перевіривши зарахування судового збору за платіжною інструкцію №135918 від 23 вересня 2025 року на суму 3028,00 грн, встановлено, що судовий збір за вказаною квитанцією стосується позову до ОСОБА_2 №94691.

Тому, платіжна інструкція №135918 від 23 вересня 2025 року про сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн., що сплачений за подачу до суду позову у справі за позовом до ОСОБА_2 не є належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви у даній справі, де відповівдачем значиться ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, суд, у вказаній ухвалі від 20 жовтня 2025 року, прийшов до висновку про ненадання позивачем доказів сплати судового збору по даній справі у встановленому законом порядку.

Вказана вище ухвала суду про залишення позовної заяви без руху отримана позивачем 20 жовтня 2025 року, що підтверджується довідками про доставку електронного листа як безпосередньо .позивачем, так і його представником.

Однак, у вказаний термін цих недоліків не усунуто.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, встановлений судом визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 року зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003).

Однак, протягом наданого судом строку, позивачем не подано суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 42 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

За змістом ч. 1 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, застосування відповідних процесуальних положень для позивача є передбачуваним, а тому відповідає принципу юридичної визначеності.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 року та "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007 року. У вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням національним законодавством, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд

Отже, повернення позовної заяви у разі не усунення у встановлений судом процесуальний строк недоліків позовної заяви не призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд та доступ до правосуддя.

Разом з тим, суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на приписи ч. 7 ст. 185 ЦПК України, відповідно до яких повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, що у даному випадку свідчить про відсутність перешкод у доступі до правосуддя.

Керуючись ст.ст. 185, 352, 354 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженною відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики вважати неподаною та разом з доданими до неї документами повернути позивачеві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Тарасюк А.М.