Справа № 646/7446/25
Провадження № 2/638/7389/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Загурська Аліна Валеріївна, до Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради про припинення права власності, третя особа - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Загурська Аліна Валеріївна, звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради про припинення права власності, третя особа - ОСОБА_2 , в якому просив суд припинити право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 . Іншим співвласником зазначеного будинку є ОСОБА_2 . 04 травня 2023 року на замовлення співвласників було виготовлено новий технічний паспорт на житловий будинок. 3 метою належного оформлення права на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок та яка перебуває у фактичному користуванні співвласників останніми у травні 2023 року також було замовлено розроблення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , присвоєно кадастровий номер: :05:024:0010. Водночас на етапі затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивачу стало відомо що в межах земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні співвласників, наявне право третіх осіб на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , якого в дійсності не існує (зруйнований). Позивачем було встановлено, що право власності на зазначений вище будинок належить у рівних частках ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Водночас згідно з інформацією наданою Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено факт державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 . Тобто особи, яким належало право на зруйнований об`єкт нерухомого майна, який знаходився в межах земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні співвласників житлового будинку, померли. Зазначені особи не з`являлись за адресою, за якою знаходився зруйнований будинок, і за життя, починаючи з 2007 року, тобто з моменту, коли позивач набув право власності на житловий будинок, не цікавились таким об`єктом і будь-які інші особи. Жодних відомостей про державну реєстрацію права власності на зруйнований будинок у Державному реєстрі речових прав немає, єдина згадка про право власності на нього за вже померлими особами знаходиться у матеріалах Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, оскільки таке право виникло до 2013 року.

Позивач зазначає, що наявність права власності третіх осіб на знищений житловий будинок, який знаходився в межах земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні позивача, фактично позбавляє останнього можливості реалізувати своє право на землю та належним чином оформити свої права на неї. Тривалий час знищеним об`єктом нерухомості ніхто не цікавився, на нього відсутні зареєстровані після 2013 року права, останні відомі його власники померли, що свідчить про наявність підстави для припинення права власності на такий об`єкт.

Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради відзив на позовну заяву не подало, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача просила справу розглянути без її участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд провів розгляд справи за відсутністю сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/4 частка житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку від 05 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського МНО Гавриловою С.А., зареєстрованим в реєстрі за № 1231, Витягом з Державного реєстру правочинів № 3653299 від 05.03.2007, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14026986, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 27 березня 2007 року.

04 травня 2023 року на замовлення співвласників, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було виготовлено новий технічний паспорт на вказаний житловий будинок.

23 травня 2025 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з метою належного оформлення права на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок та яка перебуває у фактичному користуванні співвласників, замовили розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що підтверджується Технічним завданням від 23.05.2025.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0699 га, якій згідно з витягом з Державного земельного кадастру присвоєно кадастровий номер: :05:024:0010.

Як зазначає позивач і це не спростовано відповідачем, в межах земельної ділянки № :05:024:0010 наявне право третіх осіб на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з Актом знищення від 21.07.2025, сформованим за результатами огляду, проведеного технічного обстеження будівель експертом ОСОБА_5 , житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зруйнований (демонтований). Земельна ділянка вільна від забудови.

Відповідно до інформації, наданої Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України від 30.05.2025 № 17847/20811-26-25/15.6, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено факт державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з інформацією Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України листом від 05.06.2025 № 18219/8.1-25/вх.19245/8-25, проведеною перевіркою виявлено актовий запис про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 7777.

Право власності на зруйнований будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав не зареєстровано, речові права на земельну ділянку № :05:024:0010 за вказаними особами не зареєстровані.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України).

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ст. 323 ЦК України ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється, зокрема, у разі знищення майна.

Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статті 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру.

Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

На підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності, судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зруйновано (демонтовано), а земельна ділянка під ним вільна для забудови, що підтверджується відповідним актом від 21 липня 2025 року. Власники зазначеного будинку померли у 2015 році та у 2020 році. Відомостей про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя, або спадкоємці цих осіб після їх смерті, зареєстрували у встановленому законом порядку речові права на земельну ділянку № :05:024:0010, розташовану під зруйнованим будинком, матеріали справи не містять.

Як зазначає позивач і це не спростовано відповідачем, особи, яким належало право на зруйнований об`єкт нерухомого майна, який знаходився в межах земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні позивача, померли, за життя не з`являлись за адресою, за якою знаходився зруйнований будинок, тривалий час не цікавилися долею вказаного нерухомого майна, яке натепер є зруйнованим.

При цьому, наявність права власності третіх осіб на знищений житловий будинок фактично позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на землю та належним чином оформити свої права на неї.

З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що зареєстрованим за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правом власності на знищений об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці № :05:024:0010, порушуються цивільні права та законні інтереси співвласника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 щодо оформлення речових прав на земельну ділянку, яка перебуває у його фактичному користуванні, у зв`язку з чим наявні підстави для судового захисту таких прав та інтересів позивача в обраний ним спосіб.

На підставі викладеного, суд задовольняє у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення права власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_6 , до Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради про припинення права власності, третя особа - ОСОБА_2 , - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 03 листопада 2025 року.

Суддя І.П. Латка