Дата документу 30.10.2025Справа № 554/2651/25
Провадження № 2/554/2440/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року м.Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Черняєвої Т.М.,

за участі секретаря Звігольської О.Ю.,

представника відповідача Дзюбло О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про скасування рішення щодо відмови в укладенні договору оренди земельної ділянки на новий строк та зобов`язання вчинити дію, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Ковжогу О.І.,звернулася до суду із позовом до Полтавської міської ради про скасування рішення щодо відмови в укладенні договору оренди земельної ділянки на новий строк та зобов`язання вчинити дію.

Ухвалою судді від 04.03.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження.

15.04.2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що оспорюване позивачем рішення шістдесятої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 08.11.2024 р. стосується прав і обов`язків ФОП ОСОБА_1 , так як договір оренди земельної ділянки площею 0,1800 га по АДРЕСА_1 був укладений Полтавською міською радою саме з Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 .

Аналіз змісту та підстав поданого позову, а також суб`єктний склад сторін свідчить про те, що спір між сторонами виник у зв`язку з порушенням, на думку позивача, прав і обов`язків Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , внаслідок чого підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Вказане також повністю узгоджується зі статтею 2 ГПК України.

За таких обставин, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а може бути розглянута господарським судом в порядку господарського судочинства.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду, не повідомили про причину неявки.

Представник відповідача клопотання про закриття провадження у справі підтримав та просив задовольнити.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши зміст клопотання та матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Полтавської міської ради про скасування рішення щодо відмови в укладенні договору оренди земельної ділянки на новий строк та зобов`язання вчинити дію.

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 21.02.2020 року між нею та відповідачем укладено договір оренди землі площею 0,1800 га, кадастровий №:15:008:0119. призначення: для експлуатації та обслуговування автостоянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для звернення до суду стало не продовження дії права оренди на вказану земельну ділянку.

До позову додано копію договору оренди землі від 21.02.2020 року, який укладено між Полтавською міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

За статтею 2 ГПК України, яка завданням господарського судочинства визначає справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів не тільки юридичних осіб і держави, але й фізичних осіб.

Проаналізувавши зміст та підстави подання позову, а також суб`єктний склад сторін суд приходить до висновку, що спір між сторонами виник у зв`язку з порушенням, прав і обов`язків Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а тому він підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно п.3 ч.2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

За таких обставин, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а може бути розглянута господарським судом в порядку господарського судочинства, а провадження у вказаній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.200, 255, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Полтавської міської ради Олександра Дзюбла про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про скасування рішення щодо відмови в укладенні договору оренди земельної ділянки на новий строк та зобов`язання вчинити дію закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено 30.10.2025 року.

Суддя Т.М.Черняєва