Справа № 154/4151/21 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О. В.
Провадження № 22-ц/802/6/25 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Терещука О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом ОСОБА_2 до Квартиро-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський про визнання права на виключення квартири з числа службового житла та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що він більше двадцяти семи років працював у КЕВ м. Володимир-Волинський та 19 травня 2008 року був звільнений з роботи згідно ст. 40 п.1 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників.

Крім того позивач вказував, що з 1994 року він разом зі своєю сім`єю постійно проживає у службовій квартирі за АДРЕСА_1 , яка була надана йому як працівнику квартирно-експлуатаційної частини району на підставі рішення виконкому Володимир-Волинської міської ради народних депутатів № 118 від 20 жовтня 1994 року.

З метою виключення наданої йому та членам його сім`ї для постійного проживання квартири з числа службових 17 вересня 2020 року він звертався до КЕВ м. Володимир-Волинський із відповідною заявою.

Однак, КЕВ м. Володимир-Волинський листом від 17 вересня 2021 року № 22/2004 відмовив йому у виключенні вищевказаної квартири з числа службових, що вважає порушенням своїх житлових прав.

Посилаючись на викладене, позивач ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право на виключення з числа службового житла - квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м. та зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський в місячний термін подати до виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла цієї квартири

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 січня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м. та зобов`язано квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир- Волинський в місячний термін подати до виконавчого комітету Володимир- Волинської міської ради Волинської області клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла - квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що КЕВ м. Володимир-Волинський не є власником спірного службового житла, а лише його балансоутримувачем, власником службового житла є Міністерство оборони України, яке й вправі приймати відповідне рішення. Крім того, апелянт зазначає, що позивач не є військовослужбовцем чи особою, звільненою у запас або відставку, на квартирному обліку у Міністерстві оборони України не перебуває, а тому доводи останнього про виключення зазначеної квартири з числа службових вважає безпідставними.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 та його сім`я мають право на отримання квартири для постійного проживання та виключення її зі службового фонду Міноборони України, оскільки останній перебуває на квартирному обліку в загальній черзі, тривалий час разом із сім`єю проживає у цій квартирі, сплачує квартирну плату та комунальні платежі, підтримує її у належному стані, а тому відмова відповідача виключити спірну квартиру із числа службових порушує право позивача на одержання у безстрокове користування житла та його приватизацію.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Встановлено, що з 31 березня 1981 року по 19 травня 2008 рік позивач ОСОБА_2 працював у Володимир-Волинській квартирно-експлуатаційній частині району, яка у 2005 році була реорганізована у КЕВ м. Володимир-Волинський, та був звільнений з роботи згідно ст. 40 п.1 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників.

Також встановлено, що позивач з 1994 року разом із сім`єю постійно проживає у службовій квартирі за АДРЕСА_1 , яка надана йому як працівнику квартирно-експлуатаційної частини району на підставі рішення виконкому Володимир-Волинської міської ради народних депутатів № 118 від 20.10.1994 року та ордеру на жиле приміщення № 12 від 21 жовтня 1994 року.

Крім того встановлено, що ОСОБА_2 та його сім`я, у складі п`яти осіб, перебувають на квартирному обліку у виконавчому комітеті Володимир-Волинської міської ради з 27 лютого 1982 року у списках осіб загальної черги, як особи, що потребують поліпшення житлових умов та надання житла для постійного проживання, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками: Управління інфраструктури виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 04 листопада 2021 року №325/3.15; КП «Інформаційно-розрахунковий центр» Володимир- Волинської міської ради від 04 листопада 2021 року № 3312.

17 вересня 2021 року позивач звертався із відповідною заявою до КЕВ м. Володимир-Волинський про виключення спірної квартири із числа службових.

Із листа від 17 вересня 2021 року № 22/2004 вбачається, що відповідач відмовив позивачу у виключенні квартири в АДРЕСА_3 , із числа службових та наданні йому цього житла для постійного проживання, у зв`язку з відсутністю на це законних підстав. Відмова мотивована тим, що житловим законодавством не визначено правових норм, які зобов`язують підприємства, організації, яким належить службовий фонд, змінювати статус квартири у разі наявності у працівника (робітника) відповідного трудового стажу. Крім того, виключення квартири з числа службових призведе до порушення вимог Бюджетного кодексу України в частині нецільового використання бюджетних коштів, а забезпечення позивача постійним неслужбовим житлом відноситься до компетенції місцевих органів виконавчої влади за місцем його проживання, за умов перебування останнього на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службового рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року №37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної вмісті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

За приписами ч. 2 п. 11 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року, виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Механізм та порядок виключення квартир із числа службових у Збройних Силах України регулюється також положеннями Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30 листопада 2011року.

Пунктом 2.2. зазначеної Інструкції передбачено, що всі рішення щодо включення (виключення) житлового приміщення до (із) числа службового приймаються Міністром оборони України. У подальшому житлове приміщення включається (виключається) до (із) числа службового за рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженим з начальником відповідних територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь.

Згідно пункту 3.5 Інструкції, для включення (виключення) квартир до (із) числа службових на підставі наказу начальника гарнізону про визначення кількості службових жилих приміщень та жилих приміщень для постійного проживання в гарнізоні начальником гарнізону за погодженням з КЕВ (КЕЧ) району направляються листи до сільських, селищних, міських, районних у місті (у разі їх створення) рад (відповідних державних адміністрацій) про включення (виключення) квартири до (із) числа службових. До листа щодо виключення квартир із числа службових обов`язково додається відповідний протокол засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗС України».

Звертаючись до суду з позовом про зобов`язання відповідача прийняти рішення про виключення із числа службових квартири, в якій він проживає із сім`єю, позивач покликався на гарантоване Конституцією України право громадянина на житло, на норми Житлового кодексу України, які гарантують заборону виселення осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове житлове приміщення, не менш як десять років, без надання іншого житлового приміщення, вказуючи також і на порядок виключення із числа службових квартир. Разом з тим, як було встановлено під час розгляду справи, відповідач не ставить питання про виселення позивача і його сім`ї із займаного помешкання чи іншим чином порушує їхнє право на проживання у службовій квартирі, а вимоги позивача зводяться до зобов`язання відповідача змінити правовий статус спірної квартири, виключивши її із службового житлового фонду. При цьому, жодної правової норми, яка б встановлювала обов`язок власника службового житлового приміщення виключити службову квартиру із службового житлового фонду, позивачем не наведено і потреба у використанні цього житлового приміщення як службового не відпала.

Крім того, як слідує з наявних в матеріалах справи письмових доказів, ОСОБА_2 не є військовослужбовцем чи особою, звільненою в запас або відставку, на квартирному обліку в черзі на отримання житла у Володимир-Волинському гарнізоні не перебуває. Разом з тим, останній перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання житла, при виконавчому комітеті Володимир-Волинської міської ради у списку осіб загальної черги.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки в чинному законодавстві України відсутні правові норми, які зобов`язували б власника житлового приміщення, яке належить до службового житлового фонду, виключити його із цього фонду, а самі лише факти як довгострокового проживання особи в службовому житловому приміщенні, так і звільнення особи з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників, не є підставою для виключення житла із числа службового, то позовні вимоги, заявлені ОСОБА_2 , є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 570/5323/17 (провадження № 61-15580св19).

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи і як наслідок неправильним застосуванням норм матеріального права, в силу вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський задовольнити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Квартиро-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський про визнання права на виключення квартири з числа службового житла та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді