П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року місто Київ

справа № 754/11402/24

провадження № 22-ц/824/9835/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація

відповідач - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва»

відповідач -Комунальний концерн «Центр комунального сервісу»

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ткаченком Олександром Івановичем,

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Саламон О.Б., -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визнати дії Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», Комунального концерну «Центр комунального сервісу» щодо винесення у п.2 розпорядження від 24.12.2007 № 1869 про зміну договору найму двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та укладення окремих договорів найму: на одну кімнату житловою площею 19.10 кв.м. з ОСОБА_2 , одинокою, та на одну кімнату житловою площею 11,50 кв.м. з ОСОБА_1 , одиноким, неправомірними. Скасувати п.2 розпорядження Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації від 24.12.2007 № 1869 щодо зміни договору найму двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та укладення окремих договорів найму: на одну кімнату житловою площею 19.10 кв.м. з ОСОБА_2 , одинокою, та на одну кімнату житловою площею 11,50 кв.м. з ОСОБА_1 , одиноким.

Позов обґрунтовано тим, що 30.05.1990 виконавчим комітетом Дніпровської районної ради народних депутатів м.Києва було видано ордер № 55825 на ім`я ОСОБА_2 та членів її сім`ї: її матір ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

У 1996 році мати ОСОБА_3 померла.

В квартири залишились проживати дружина позивача квартиронаймач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 .

У 2001 році шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний.

У 2007 році колишня дружина ОСОБА_2 повідомила про намір розділити особові рахунки, укласти окремі договори найму житлового приміщення, на що позивач не погодився.

Позивачу невідомо, чи зверталась ОСОБА_2 за життя до Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації з відповідною заявою про поділ особового рахунку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

У грудні 2008 року позивачу стало відомо від головного інженера ЖЕКу № 314 про начебто прийняте 24.12.2007 Деснянською районною у м.Києві державної адміністрації розпорядження № 1869, відповідно до якого договір найму квартири АДРЕСА_3 начебто було змінено та начебто укладені окремі договори найму: з ОСОБА_2 на кімнату, площею 19.10 кв.м., та з ОСОБА_1 на кімнату, площею 11.50 кв.м.

Про прийняте розпорядження позивач не був повідомлений, окремий договір найму на кімнату, площею 11.50 кв.м ним не укладався.

19.08.2009 Деснянською районною у м.Києві державною адміністрацією видано ордер на службове приміщення - 1 кімнату житловою площею 19.10 кв.м у спірній квартирі на той час співробітнику Деснянського РУ ГУ МВС України у м.Києві ОСОБА_4 на сім`ю із трьох особі.

26.04.2014 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 і з того часу вони разом мешкають у кімнаті житловою площею 11.50 кв.м. у квартирі АДРЕСА_3 .

15.09.2016 позивач та його дружина ОСОБА_5 приватизували 19.23 кв.м. загальної площі із них 11.50 житлової площі спірної квартири.

Позивач вважає, що відповідач не мав права на винесення рішення про розділ особових рахунків у квартирі АДРЕСА_3 так як згідно з ст.156 ЖК України на зміну особових рахунків на прохання наймача, тому що потрібна згода усіх проживаючих осіб у квартиру. Наразі відсутні докази, що ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 звертались до відповідача і на той час ЖЕК № 314 з відповідними заявами, а саме про зміну/розподіл особових рахунків. Оригінали документів з підписами посадових осіб, та зареєстровані договори найму двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , з ОСОБА_2 на право користування кмінатою житловою площею 19.10 кв.м. та позивачем ОСОБА_1 на право користування кімнатою житловою площею 11.50 кв.м. ніколи не укладались, та ніколи не існували.

Оскільки наданий архівний витяг від 05.02.2024 № 52 з розпорядження Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації «Про зміни договору найму житлових приміщень громадян Деснянського району» № 1869 від 24.12.2007, виготовлений наново, не містить підпису головуючого Ю.Булгакова, заяви від ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та від позивача ОСОБА_1 на згоду зміни/розподілу особового рахунку на двокімнатну квартиру за вказаною адресою відсутні, окремі договори з ОСОБА_2 на кімнату площею 19.10 кв.м. та позивачем ОСОБА_1 на кімнату площею 11.50 кв.м. не укладались у вказаний період та не укладені до теперішнього часу, тому позивач вважає, що вказане розпорядження відповідача є нікчемним.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник позивача адвокат Ткаченко О.І. подав апеляційну скаргу, в який просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі зазначає про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації Пожар В.М. просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У відзиві, зокрема, зазначає про те, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, врахував норми матеріального права, які регулюють спірні відносини, що склалися, правильно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів неправомірність дій Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації при виданні розпорядження № 1869.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Комунального концерну Полоз І.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін. У відзиві, зокрема, зазначає про те, що Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» не є управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 та/або виконавцем (надавачем) комунальних послуг, адже не здійснює надання будь-яких житлово-комунальних послуг. Відповідно, Концер є неналежним відповідачем за вимогами позивача.

В судове засідання представники Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва» не з`явилися, про місце, день і час розгляду справи були повідомлені шляхом направлення судових повідомлень до електронного кабінету, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ткаченко О.І. апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Представник Комунального концерну «Центр комунального сервісу» Нестерук А.С. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 30.05.1990 виконавчим комітетом Дніпровської районної ради народних депутатів м.Києва видано ордер на квартиру АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_2 (колишньої дружини позивача ОСОБА_2 ) та членів її сім`ї: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

У відповідності з вказаним ордером, ОСОБА_2 та члени її родини, чоловік ОСОБА_1 (позивач) та мати ОСОБА_6 отримали право на зайняття житлового приміщення, що склалось з двох кімнат за адресою: АДРЕСА_2 .

У 1996 році мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла.

Таким чином, у спірній квартирі залишились проживати квартиронаймач ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_1 .

19.12.2001 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що зазначено у рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2001.

У грудні 2007 року ОСОБА_2 звернулась до Деснянської РДА з заявою про зміну договору найму спірної квартири.

Згідно з архівним витягом від 09.09.2024 № 429, виданим Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією вбачається, що розпорядженням Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації від 24.12.2007 № 1869 «Про зміну договору найму житлових приміщень громадян Деснянського району», розглянувши заяву та документи громадянки ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_2 , дозволено ЖЕКу змінити договір найму двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та укласти окремі договори найму: на одну кімнату житловою площею 19.10 кв.м. - з ОСОБА_2 , одинокою, та на одну кімнату житловою площею 11.50 кв.м. - з ОСОБА_1 , одиноким.

З 25.12.2007 у зв`язку з укладанням двох окремих договорів найму квартира фактично стала комунальною.

У відповідності з актом від 03.12.2008, складеним головним інженером ЖЕК № 314 Ланчинським В.О., зокрема, зазначено, що кімнату квартири АДРЕСА_3 опечатано. Вказано також, що квартира двокімнатна, особові рахунки розділені на двох власників, а саме на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.08.2009 № 739 прийнято рішення щодо включення до числа службових жилих приміщень Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві - кмінату житловою площею 19.1 кв.м. у загальній квартирі АДРЕСА_3 .

19.08.2009 ОСОБА_4 , який працював в Деснянському РУ ГУ МВС України в м.Києві, та членам його сім`ї на підставі розпорядження Деснянської районної державної адміністрації від 12.08.2009 № 760 було видано ордер № 011704 на право зайняття службового приміщення, а саме на 1 кімнату житловою площею 19,1 кв.м. у квартирі АДРЕСА_4 .

26.04.2014 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 .

Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації 15.09.2016 було видано свідоцтво про право власності, у відповідності до якого ОСОБА_1 належить 28/100, а члену його сім`ї ОСОБА_5 - 10/100 у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» та Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», суд першої інстанції виходив із того, що оскільки предметом позовних вимог є оскарження розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації щодо зміни договору найму квартири та укладення окремих договорів найму, тому ні Комунальне підприємство та Комунальний концерн не є належними відповідачами у цій справі.

Також, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надав суду належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження вимог щодо визнання незаконним та скасування п.2 розпорядження Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації від 24.12.2007 № 1869 про зміну договору найму спірної квартири та укладення окремих договорів найму: на одну кімнату житловою площею 19.10 кв.м. - з ОСОБА_2 , та на одну кімнату житловою площею 11.50 кв.м. - з ОСОБА_1 . При цьому, судом першої інстанції були враховані обставини, що встановлені рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2011 у справі № 2-1925/11, а саме, що 31.01.2003 ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та стала проживати разом з ним у спірній квартирі та у грудні 2007 року ОСОБА_2 звернулась до Деснянської РДА з заявою про зміну договору найму спірної квартири. Станом на 24.12.2007, тобто на дату винесення Розпорядження № 1869 про зміну договору найму житлових приміщень громадян Деснянського району, у зв`язку з розірванням шлюбу, ОСОБА_1 не мав статусу члена сім`ї наймача.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією ( а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`якого видано ордер.

Згідно із ст.61 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ст.103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено відповідно до вимог законодавства України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.104 ЖК України член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2012 у справі № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом з наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.ч.1 та 2 ст.64 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням ( ч.2 ст.65 ЖК України).

Отже, члени сім`ї наймача, згідно зі Житловим кодексом, включають дружину/чоловіка, їхніх дітей та батьків. Також членами сім`ї можуть бути визнані інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем та ведуть спільне господарство. Ці особи мають рівні з наймачем права та обов`язки щодо користування житлом і, за умови досягнення повноліття, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвали шлюб у 2001 році. В 2003 році ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 . У грудні 2007 року ОСОБА_2 , як наймач звернулася до Деснянської РДА з заявою про зміну договору найму спірної квартири.

На підставі розпорядження Деснянської РДА м.Києва від 25.12.2007 № 1869 договорі найму квартири АДРЕСА_3 було змінено, укладено окремі договори найму: з ОСОБА_2 на кімнату, площею 19,10 кв.м., а з ОСОБА_1 на кімнату, площею 11.50 кв.м.

Зазначені обставини також бути встановлені судовими рішеннями у справі № 2-1925/11 за позовом ОСОБА_4 , який діє в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_8 , до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, Деснянського РУ ГУ МВС України в м.Києві про визнання незаконними та скасування наказу Деснянського РУГУ МВС України в м.Києві, розпоряджень Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації, визнання недійсним ордеру на жиле приміщення та зобов`язання змінити договір найму.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що твердження позивача щодо відсутності доказів звернення ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації та до ЖЕКу № 314 у грудні 2007 року із заявами щодо розподілу особових рахунків, не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що архівний витяг від 05.02.2024 № 52 Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з Розпорядження № 1869 не є копією дійсного Розпорядження № 1869, оскільки не містить підпису в.о.голови Ю.Булгакова, не зареєстрований відповідно до Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Згідно з п.8 Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.03.2015 № 295/5, архівні довідки, копії і витяги ( виготовлені засобами друку) оформлюються на бланку архіву із зазначенням назви документ («Архівна довідка», «Архівна копія», «Архівний витяг»), засвідчуються підписом керівника архіву і гербовою печаткою.

Враховуючи те, що архівний витяг Деснянської районного в місті Києві державної адміністрації від 05.02.2024 № 52 був виготовлений засобами друку, він не може містити підпису в.о.голови Ю.Булгакова, а засвідчений підписом начальника архівного відділу Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, як вимагає Порядок.

Згідно з п.3 Положення № 731 на державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб`єктами нормотворення в електронній (через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки) або паперовій формі в порядку, визначеному Мін`юстом, що містять норми права, мають непересоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами «Для службового користування», «Особливої важливості», «Цілком таємно», «Таємно» та іншими, а також прийняті в порядку експеременту.

Пунктом 5 цього Положення передбачено, що на державну реєстрацію не подаються акти, зокрема персонального характеру (про склад комісій, призначення на посаду і звільнення з неї, заохочення працівників тощо); дія яких вичерпується одноразовим застосуванням, крім актів про затвердження положень, інструкцій та інших, що містять правові норми.

Оскільки Розпорядження № 1869 стосується конкретних осіб, його дія вичерпується одноразовим застосуванням, таке розпорядження не підлягало реєстрації органами державної реєстрації, відповідно до Положення № 731.

Отже, зазначені обставини не можуть бути підставами для скасування п.2 Розпорядження № 1869 Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 24.12.2007.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на конфліктну ситуацію, яка існує між ним та ОСОБА_4 , то такі обставини самі по собі також не можуть бути підставою для скасування розпорядження.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність, фактично зводяться до незгоди з висновками суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ткаченком Олександром Івановичем, залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 4 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус