ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2-о/521/536/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Сегеди О.М.,

при секретарі Жулего М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності документу, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

встановив:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що їй, ОСОБА_4 , а також ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 належить в рівних частках на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 17 грудня 1996 року квартира АДРЕСА_1 .

03 вересня 1998 року право власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в ОМБТІ за №144-стор.126-кн.296пр.

Зазначила, що 09 жовтня 2001 року, по досягненню 16 років, вона була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .

19 листопада 2004 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_1 ».

В серпні 2025 року вона вирішила зайнятися питанням щодо внесення відомостей про право власності на квартиру АДРЕСА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але при вивчені документів було з`ясовано, що при оформленні документів на приватизацію була допущена описка при написанні її імені «Юлія», в той час як правильно має бути « ОСОБА_6 ».

Вказувала, що здійснити державну реєстрацію права власності і отримати відповідний витяг не представляється можливим, оскільки у свідоцтві про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 17 грудня 1996 року на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , допущено помилку, а саме описка при написанні її імені « ОСОБА_7 », в той час як правильно має бути « ОСОБА_6 », тобто так, як в свідоцтві про народження, оскільки на момент приватизації їй було усього одинадцять років.

Стверджувала, що допущена помилка у свідоцтві про право власності на житло від 17 грудня 1996 року, яке видано на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , чинить їй перешкоди у реалізації її права розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту належності документу, який засвідчує її право часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначила, що у зв`язку з тим, що її ім`я, зазначене у свідоцтві про право власності на житло від 17 грудня 1996 року « ОСОБА_7 » не співпадає з іменем « ОСОБА_6 », яке зазначене в її свідоцтві про народження, паспорті громадянина України, та у свідоцтві про шлюб, їй необхідно встановити факт належності їй, ОСОБА_1 правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 17 грудня 1996 року, оскільки у позасудовому порядку внесення виправлень у свідоцтво про право власності на житло від 17 грудня 1996 року не допускається.

Встановлення вказаного факту їй необхідно для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Посилаючись на порушення своїх прав, як власника частини квартири АДРЕСА_1 , заявниця просила суд встановити факт того, щосвідоцтво про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 17 грудня 1996 року на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про право спільної часткової власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 , яке зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 17-2800, належить їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17 січня 2005 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 18).

Заявниця та її представник, діючий за ордером від 09 серпня 2025 року в судове засідання не з`явилась, надали заяву про підтримання заяви про встановлення факту та просили суд розглянути справу за їх відсутністю (а.с.4).

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом відповідно до ст. 128 ЦПК України, ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за її відсутність (а.с.21,22-23).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Хаджибейського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР.

Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Встановлено, що заявниці ОСОБА_8 , а також ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 належить в рівних частках на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 17 грудня 1996 року квартира АДРЕСА_1 (а.с.11).

Свідоцтво про право власності на житло від 17 грудня 1996 року видане на підставі розпорядження органу приватизації УЖКГ виконкому ОМР народних депутатів №81396 від 17 грудня 1996 року, заяви та довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (а.с.12,33,34,35,36,37).

03 вересня 1998 року право власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в ОМБТІ за №144-стор.126-кн.296пр. , що підтверджується довідкою КП «БТІ» ОМР від 16 вересня 2025 року (а.с.11 звор.,26).

Встановлено, що розпорядженням №712 від 09 грудня 1991 року на підставі рішення виконкому Малиновської районної ради народних депутатів №1451 від 06 грудня 1991 року був відкритий особовий рахунок на ОСОБА_3 на житлову площу, яка складається з двох кімнат, площею 28,7 кв.м. у квартирі АДРЕСА_3 з правом укладення договору найму. Склад сім`ї 4 особи: ОСОБА_3 , чоловік - ОСОБА_9 , донька - ОСОБА_4 , син - ОСОБА_2 (а.с.13).

Встановлено, що з 09 жовтня 2001 року по теперішній час ОСОБА_8 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_4 , що підтверджується паспортом громадянина України та витягом з реєстру територіальної громади від 05 грудня 2023 року (а.с.6-7,8).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками зазначені: ОСОБА_9 та ОСОБА_3 (а.с.9).

Встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі, зареєстрованому 19 листопада 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №1003, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10).

Після реєстрації шлюбу заявниця змінила своє прізвище на ОСОБА_1 .

Встановлено, що заявниця не може здійснити державну реєстрацію права власності і отримати відповідний витяг, оскільки у свідоцтві про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 17 грудня 1996 року на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , допущено помилку, а саме описка при написанні її імені « ОСОБА_7 », в той час як правильно має бути « ОСОБА_6 », тобто так, як в свідоцтві про народження та у паспорті громадянина України, у зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення факту належності документу, який засвідчує її право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Допущена помилка у свідоцтві про право власності на житло від 17 грудня 1996 року, чинить заявниці перешкоди у реалізації її права розпоряджатися своєю власністю.

Отже, у зв`язку з тим, що ім`я заявниці, зазначене у свідоцтві про право власності на житло від 17 грудня 1996 року « ОСОБА_7 » не співпадає з іменем « ОСОБА_6 », яке зазначене в її свідоцтві про народження, паспорті громадянина України, та у свідоцтві про шлюб, їй необхідно встановити факт належності їй, ОСОБА_1 правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 17 грудня 1996 року, оскільки у позасудовому порядку внесення виправлень у свідоцтво про право власності на житло від 17 грудня 1996 року не допускається.

Встановлення вказаного факту їй необхідно для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Встановлено, що у свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її ім`я зазначено як « ОСОБА_6 » (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається. що у свідоцтві про шлюб ім`я заявниці зазначено як « ОСОБА_6 » (а.с.10).

В паспорті громадянина України ім`я заявниці зазначено українською « ОСОБА_6 », російською мовою « ОСОБА_10 » (а.с. 6).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що у свідоцтво про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 17 грудня 1996 року на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про право спільної часткової власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 , ім`я співвласника квартири, яке зазначено як « ОСОБА_7 » не збігається із записом її імені в свідоцтві про народження та в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17 січня 2005 року « ОСОБА_6 ».

Отже, судом достовірно встановлено, що свідоцтво про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 17 грудня 1996 року на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про право спільної часткової власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до п. 1 ст. 293 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 17 грудня 1996 року на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про право спільної часткової власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17 січня 2005 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір по справі складає 605,60 грн., якій повністю сплачено заявницею при зверненні до суду (а.с. 3).

Керуючись ст. ст. 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності документу, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 17 грудня 1996 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про право спільної часткової власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 , яке зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 17-2800 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17 січня 2005 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 04 листопада 2025 року.

Суддя: О.М. Сегеда