УХВАЛА

04 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 757/60692/19-ц

провадження № 61-12893ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Лідовця Руслана Анатолійовича, Гулейкова Ігоря Юрійовича та Луспеника Дмитра Дмитровича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у місті Києві про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, ГУ НП у місті Києві про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2025 року, позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

У жовтні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2025 року для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 27 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2025 року визначено суддю-доповідача Лідовця Р. А. та суддів, які входять до складу колегії: Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.

24 жовтня 2025 року надійшла заява ОСОБА_1 про відвід (самовідвід) судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Лідовця Р. А.

28 жовтня 2025 року надійшла заява про відвід судді Гулейкова І. Ю.

31 жовтня 2025 року надійшла заява про відвід судді Луспеника Д. Д.

У зв`язку з перебування судді Лідовця Р. А. у відпустці до 31 жовтня 2025 року включно, заяви фактично передані судді Лідовцю Р. А. у перший робочий день - 03 листопада 2025 року.

Заява про відвід судді-доповідача Лідовця Р. А. мотивована тим, що Верховний Суд є нелегітимним органом судової влади, у заявника є підстави вважати, що порушено порядок визначення суддів для розгляду справи та відбулося втручання у роботу автоматизованої системи документообігу суду, на офіційному вебпорталі Судової влади України відсутній електронний примірник його касаційної скарги, заявнику також не видано копію належно засвідченого протоколу автоматизованого розподілу.

Заява про відвід судді Гулейкова І. Ю. мотивована тим, що він у період з 12 по 17 квітня 2024 року умисно здійснив внесення неправдивих відомостей та несвоєчасне внесення відомостей до ЄСІТС, маніпулював розглядом справи № 757/60692/19-ц, а також у справі № 753/11845/18, зловживаючи владою та службовим становищем, ухвалив незаконне судове рішення, оскільки знехтував вимогами закону та врахував документ, який мав очевидні, на думку заявника, ознаки підроблення як такий, що засвідчує пільгу. Суддя не ухвалив рішення на його користь, чим створив для ОСОБА_1 шкідливі наслідки. Вважає, що участю у розгляді справи суддя порушує приписи статті 37 ЦПК України, оскільки він вже розглядав у суді касаційної інстанції справу № 757/60692/19-ц та справу № 753/11845/18, пов`язану з нею.

Заява про відвід судді Луспеника Д. Д., мотивована тим, що вказаний суддя маніпулював вирішенням справи між тими ж сторонами, з приводу того самого предмету та підстав у справі № 753/11845/18 за штучним позовом неналежного позивача ОСОБА_2 . Вважає, що участю у розгляді справи суддя порушує приписи статті 37 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Гулейкова І. Ю., Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д. визнано необґрунтованою. Заяву про відвід передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України 04 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів передано судді Верховного Суду Краснощокову Є. В.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з якою суддя підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Стаття 37 ЦПК України закріплює недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Право на справедливий суд насамперед повинне забезпечуватись безсторонністю судді. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ найважливішим є довіра, яку суди повинні викликати у громадськості в демократичному суспільстві. Наявність безсторонності у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції оцінюється за двома критеріями: суб`єктивним, тобто з огляду на особисте переконання або поведінку конкретного судді у конкретній справі, і об`єктивним, тобто з урахуванням того, чи надає суд достатні гарантії для виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини вважати, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. Belukha v. Ukraine, № 33949/02, від 09 листопада 2006 року, §§ 49, 50, 52).

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Аналіз вказаних заяв про відвід суддів Верховного Суду свідчить, що в них відсутнє обґрунтування підстав для відводу суддів, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, зокрема, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності вказаних суддів, а їх доводи зводяться до незгоди з судовими (процесуальними) рішеннями, що відповідно до статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу. Заявник не підтвердив наведені у клопотанні обставини жодними доказами (щодо порушення порядку визначення суддів для розгляду справи), а самі лише доводи стосовно участі суддів у розгляді (вирішенні окремих процесуальних питань) інших справ у суді касаційної інстанції не є підставою для відводу суддів, а також не свідчить про наявність обґрунтованих сумнівів у об`єктивності та неупередженості вказаних суддів при розгляді цієї справи.

Тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Лідовця Руслана Анатолійовича, Гулейкова Ігоря Юрійовича та Луспеника Дмитра Дмитровича від участі у розгляді справи № 757/60692/19-ц відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков