Справа № 505/2126/25
№ 2-о/505/200/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Ващук О.В.,

за участі секретаря судового засідання Федорцової І.С.,

заявниці ОСОБА_1

представника заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 Михайлова О.В.,

представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Тищенко М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

встановив:

В провадженні суду перебуває справа за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України.

Заявниця просила суд встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 листопада 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування зазначила, що з ОСОБА_2 з 04 травня 1998 року по 31 серпня 2012 року вона перебували в зареєстрованому шлюбі, а з листопада 2012 року по 16 лютого 2025 року проживали як чоловік і жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від подружнього життя мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

30 листопада 2024 року ОСОБА_2 був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_5 та з 02 лютого 2025 року проходив військову службу у складі військовій частині НОМЕР_1 .

26 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 було направлено їй сповіщення про те, що солдат ОСОБА_2 зник без вісті 16 лютого 2025 року під час виконання бойового завдання і захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі ведення бойових дій біля населеного пункту Янтарне Покровського району Донецької області та роз`яснено, що це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_5 26 лютого 2025 року на підставі заяви ОСОБА_1 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000157 по факту зникнення безвісті її співмешканця - військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля населеного пункту Янтарне Покровського району Донецької області за ч. 1 ст. 115 КК України.

Заявниця зазначила, що їй необхідно встановити факт постійного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки вона не може в повному обсязі реалізувати свої права, а саме належним чином комунікувати з органами військового управління, подавати заяви до уповноважених органів Червоного Хреста щодо розшуку зниклого безвісті ОСОБА_2 , та подати відповідні документи для оформлення виплат як жінці члену сім?ї зниклого безвісті військовослужбовця під час захисту Батьківщини.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Тищенко М.С., подала до суду заперечення, згідно якого просила заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду. Вважає, що протягом 13 років, починаючи з 2012 року по 2025 рік заявниця і ОСОБА_2 не звертались до місцевого відділу ДРАЦС з метою офіційно зареєструвати свої можливі відносини, можна дійти висновку, що в законний спосіб не була визнана воля ОСОБА_2 у бажанні визнання дружиною заявницю до моменту зникнення безвісти, що свідчить про його ставлення до цього факту. Заявниця нічого не зазначає про родичів зниклого безвісти військовослужбовця, зазначає лише про наявність трьох дітей, але не додає ніяких доказів стосовно відсутності інших. Таким чином, не відомо чи перебуває зниклий безвісти ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, чи є в нього батьки, інші родичі, які після зникнення безвісти військовослужбовця набувають право на отримання відповідних виплат, отже, у справі, ймовірно, наявний спір про право. Такі обставини, свідчать про можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. А також зазначила, що при розгляді даної заяви до участі у справі повинні бути залученні всі особи, які мають права на отримання таких виплат та вважає за необхідне встановити наявність спору про право, оскільки заінтересовані особи заперечують проти встановлення такого факту, що фактично унеможливлює її розгляд в порядку окремого провадження, тому повинно вирішуватися в позовному провадженні.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 підтримав позицією представника Міністерства оборони України.

Допитані судом свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 повідомили суд, що їм фактично відомо та показали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом. Разом з тим, ОСОБА_7 не могла відповісти на запитання протягом якого часу заявниця проживала разом з ОСОБА_2 .

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилися, за клопотанням заявниці, було вирішено допитати лише чотирьох свідків, які з`явилися за викликом суду, від допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заявниця відмовилася.

Заслухавши заявницю, представників заінтересованих осіб, свідків, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі наведеного встановлено, що у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, за умови, що діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Слід зазначити, що наявність спору про право повинне встановлюватись за ознакою заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір, у цій справі - в даному випадку отримання заявницею грошового забезпечення, яке виплачується сім`ям військовослужбовців, зниклих безвісти.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року (справа № 522/11740/14-ц, провадження № 61-19160св18), від 27 червня 2018 року (справа № 522/10696/17, провадження № 61-12109св18), від 31 жовтня 2018 року (справа № 477/284/16-ц, провадження № 61-24391св18), у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2021 року (справа N 643/14985/18-ц).

Також, згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 205/6338/21 під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , заявниця зазначала, що встановлення даного факту їй потрібно для отримання грошового забезпечення, яке виплачується сім`ям військовослужбовців, зниклих безвісти, та для того, щоб офіційно мати можливість вчиняти дії, направлені на розшук зниклого безвісти ОСОБА_2 .

В той же час судом встановлено, що зниклий безвісті ОСОБА_2 має рідних братів та сестру, заявниця в судовому засіданні повідомила, що вона їх не зазначала заінтересованими особами, оскільки вони проживають в селі і тому не мають можливість прибути до суду.

Відповідно до п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення.

Відповідно до п. 4 ст. 16-1 вказаного Закону, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

- діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

- вдова (вдівець);

- батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

- внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

- жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

- утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Вказані норми підтверджують, що і рідні брати (сестри) зниклого безвісти військовослужбовця, і жінка, з якою зниклий безвісти військовослужбовець проживав однією сім`єю, але без реєстрації шлюбу між собою, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, мають право у встановленому законом порядку на призначення та отримання грошового забезпечення, у зв`язку з чим може мати місце спір про право між заявницею та рідними братами і сестрою зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 .

Враховуючи зазначене, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Заінтересовані особивійськова частина НОМЕР_1 та Міністерство оборони України заперечують проти задоволення вказаної заяви, зокрема, з посиланням на те, що при розгляді даної заяви до участі у справі повинні бути залучені всі особи, які мають право на отримання таких виплат.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір про право, тому заява не підлягає розгляду в окремому провадженні, та її слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186, 261, 293, 294, 315 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право звернутися до суду з даним спором в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складено 27 жовтня 2025 року.

Суддя О.В. Ващук