СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14023/25

пр. № 2/759/6339/25

06 листопада 2025 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Валинкевич В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2025 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просив суд визнати розірваним договір купівлі-продажу пральної машини Samsung WW80T3040BW/UA, вартістю 15 259,99 грн та договір поставки вартістю 739,00 грн від 14.05.2025 року укладені між ОСОБА_1 та ТОВ «Епіцентр К»; стягнути з ТОВ «Епіцентр К», код на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 15 259,99 грн та за доставку товару у розмірі 739,00 грн, а разом у сумі 15 998,99 грн; стягнути з ТОВ «Епіцентр К», на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди у сумі 20 000,00 грн; стягнути з ТОВ «Епіцентр К», на користь ОСОБА_1 кошти, відшкодування судових витрат з надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн.; стягнути з ТОВ «Епіцентр К» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.05.2025 року позивач у магазині «Епіцентр» придбала пральну машину Samsung WW80T3040BW/UA, вартістю 15 259,99 грн та замовила доставку на свою адресу, яку 15.05.2025 року приблизно о 16 годині був доставлено службою доставки відповідача в неушкодженій упаковці. Після чого того ж дня, приблизно о 18 годині з`ясувалося, що у пральній машинці відсутня пластина для замикання кришки барабану, яка є додатковим пусковим механізмом та запобігає витоку води з барабана машини та на фасадній стінці цієї правильної машинки наявна вм?ятина. На підставі зазначених обставини 15.05.2025 року позивач звернулася до відповідача із заявою про заміну товару неналежної якості, проте 17.05.2025 року позивачем була отримана відповідь, датована 29.05.2025 роком вих №29 про відмову у обміні товару на підставі ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач не погоджується із відмовою відповідача, оскільки при наявності та пред?явленні чеків в приміщенні магазину ТОВ «Епіцентр К», вона мала безумовне право, як споживач, протягом строку в 14 календарних днів, на розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, а в разі її невиконання, вимагати його негайну заміну на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця, а в разі виникнення потреби, то і в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів. А продавець зобов?язаний був прийняти товар неналежної якості у споживача і задовльнити його вимоги, що було здійснено в день звернення, чим порушено право позивача, як споживача. Окрім того, позивач зазначила, що внаслідок неправомірних дій відповідача, їх завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою суду від 30 червня 2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с.42).

Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.

Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.43 ).

Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження про розгляд справи в порядку спрощеного провадження та позовна заява з додатками (а.с.44).

17.07.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача зазначив, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Позивач 14.05.2025 року придбала пральну машину Samsung WW80T3040BW/UA. Факт придбання Товару Позивачем підтверджується у відповідності до видаткової накладної №Ppз/01-0112642 від 14.05.2025 року, яка свідчить наступне, а саме що відповідачем у приміщені Гіпермаркету було забезпечено у відповідності до ч. 2 ст. 700 ЦК України надання інформацію про цю продукцію її якість, безпеку, комплектність, міру, вагу та вартість продукції, за необхідності застосовуючи власне право на демонстрацію продавцем безпечного та правильного її використання. Після чого, 15.05.2025 року у відповідності до замовлення №3 / Усл/01-0005335 з дотриманням вимог ч. 1 ст. 6, ч. 4 ст. 17 Закону та ч. 2 ст. 700 ЦК України, товар був переданий відповідачем позивачу та відповідно позивачем прийнятий у повному обсязі без жодних претензій, про що свідчить особистий підпис позивача, що в свою чергу свідчить у відповідності до ч. 1 ст. 668 ЦК України про перехід ризику випадкового знищення або випадкового пошкодження товару до позивача з моменту передання йому товару. Отже, відповідачем у відповідності до видаткової накладної №Pp3/01-0112642 від 14.05.2025 року та замовлення №3 / Усл/01-0005335 було передано у власність позивача товар належної якості з забезпеченням з боку відповідача надання інформації про товар, перевірку якість, безпеку, комплектність, міри, ваги та вартість товару, що придбавається/передається, за необхідності забезпечення демонстрації безпечного та правильного використання. Детально аналізуючи факт придбання товару позивачем 14.05.2025 року у відповідності до видаткової накладної № Ppз/01-0112642, фізичне звернення позивача до відповідача шляхом написання заяви від 15.05.2025 року №59/29 можна дійти впевненого висновку, що відповідачем було забезпечено виконання вимоги ч. 2 ст.700 ЦК України, ч. 1 ст. 673 ЦК України, ч.1 ст.6 та ч. 4 ст. 17 Закону, а саме продавцем має бути забезпечено право покупця до укладання договору купівлі-продажу щодо огляду товару, перевірки властивостей, якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни товару, демонстрацію безпечного та правильного користування товаром, оскільки у визначені дати з боку позивача були відсутність будь-який претензій/скарги щодо дотримання відповідачем вимог ч. 2 ст. 700 ЦКУ, ч.1 ст. 673 ЦК України, ч. 1 ст. 6 та ч. 4 ст. 17 Закону. 15.05.2025 року позивач письмово звернулися до відповідача з заявою №59/29 з метою обміну (заміни) «Пральна машина Samsung WW80T3040BW/UA» (артикул 31062232), яка в свою чергу була механічно пошкоджена. Враховуючи вищевикладене відповідачем було відмовлено позивачу у обміні товару або поверненні сплачених коштів беручи до уваги, що на момент звернення представниками відділу «Побутова техніка» Гіпермаркету було виявлено, що товар був у використанні та як наслідок механічно пошкоджений, а саме вм?ятина на корпусі та відсутність замків дверцят і тим самим зіпсований його товарний вигляд. Отже, беручи до уваги викладену вище інформацію можна дійти висновку, що на момент звернення 15.05.2025 року позивача до відповідача було відмовлено у обміні (заміні) або поверненню коштів за «Пральна машина Samsung WW80T3040BW/UA» (артикул 31062232) керуючись ч. 1 ст. 668 ЦК України та п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону, оскільки визначений товар був механічно пошкоджений і тим самим зіпсований його товарний вигляд, а відповідно до ч. 1 ст. 679 ЦК України позивачем не було надано жодного доказу, що недоліки товару виникли до передання товару з причин, які існували до цього моменту. Також відповідач заперечує проти стягнення компенсації моральної шкоди, вважає цю вимогу безпідставною.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії чеку 01-0112642 від 14.05.2025 року та накладеної відпуску товару по №Усл/01-0005335 від 14.05.2025 року позивач придбала товар, а саме пральну машину Samsung WW80T3040BW/UA» (артикул 31062232), ціна 15 259,99 грн, а також оплатила доставку товару у розмірі 739,00 грн.

Факт передачі товару також підтверджується актом здачі-прийняття №Усл/01-0005335 від 14.05.2025 року.

Згідно заяви від 15.05.2025 року вх.№59/29 ОСОБА_1 просила замінити товар а саме пральну машину Samsung, де також зазначила, що вона оглянула товар в коридорі. О 18 годині чоловік хотів її підключити і помітив, що не закривається дверка, а потім ще помітили дефект на машинці.

Як вбачається із даних позивачем фотокарток пральної машини, на ній помітні вм?ятини у боковій частині внизу товару.

Згідно відповіді ТОВ «Епіцентр К» вих.№7/29 від 29.05.2025 року встановлено, що позивачу на момент звернення було відмовлено у обміні (заміні) або поверненню коштів, оскільки вказаний товар був механічно пошкоджений і тим самим зіпсований його товарний вигляд, а відповідно до ч. 1 ст. 679 ЦК України позивачем не було надано жодного доказу, що недоліки товару виниклидо передання товару з причин, які існували до цього моменту. Отже, на підставі викладеної інформації позиваечм у заяві від 15.05.2025 року, що нею погано висвітлено норма ч. 1 ст. 707 ЦК України. Крім цього, відповідач зазначив, що адміністрацією Гупермаркету було правомірно відмовив в обміні (заміні) або поверненню коштів, оскільки товар був у використанні та як наслідок механічно пошкоджений і тим самим зіпсований його товарний вигляд. Докази, що недоліки товару виниклм до передання товару з приичн, які існували до цього моменту відсутній.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Крім того, ст. 3 ЦК України передбачає свободу договору як одну із засад цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються ЦК України, Законом від12травня 1991р.№ 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII).

Цим Законом встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За вимогами ст. 655, ч. 1 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого має відповідати умовам договору купівлі-продажу, а покупець зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, ЦК України, ГК України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, серед іншого, на належну якість продукції та обслуговування; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Таким чином саме на продавця покладається безпосередньо обов`язок перед споживачем перевірити належну якість товару.

При цьому суд вважає, що відповідач не довів належним чином належне виконання такого обов`язку перед споживачем, оскільки не було доведено, що ним перевірено перед позивачем якість товару, при цьому згідно листа відмови відповідача, відповідальність щодо здійснення перевірки якості товару було покладено саме на покупця.

Статтею 708 ЦК України передбачено, що у разі придбання ним товару неналежної якості протягом гарантійного та інших строків, визначених обов`язковими для сторін правилами чи договором, при виявленні недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару за своїм вибором вимагати від продавця або виробника заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком різниці в ціні.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

Істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 статті 1 Закону).

Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п`ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) та їх повернення споживачеві здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті).

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред`явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті.

При цьому відповідно до пункту 3, ч. 7ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Відповідно до пунктів 1,2 ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів здати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, судом встановлено, що позивач 14.05.2025 року зверталася до відповідача з вимогою про заміну товару на нову та робочу, зважаючи на виявлені дефекти та недостачі деталі, що також прослідковується із наданих фотокарток позивача.

Саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було запропоновано організувати проведення експертизи продукції, що підтверджується зокрема, листом вих.7/29 від 29.05.2025 року ТОВ «Епіцентр К», у якому відсутня будь-яка інформація щодо пропозиції проведення експертизи відповідно до 2 частини другої статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до положень абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та пункту 29 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року № 104, за наведених умов позивачу надано право вибору: розірвати договір та вимагати повернення оплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару на такий же товар, або аналогічний, з числа наявних у продавця.

Положення щодо прав покупців на отримання товару належної якості, яка гарантується продавцем, закріплено у статтях 673 та 675 ЦК України. Згідно частини 1 статті 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає вимогам договору купівлі - продажу. Відповідно ч. 1статті 675 ЦК України передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення і відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі - продажу, а частина 2 цієї статті встановлює, що договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Правові наслідки передання товару неналежної якості та права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені також статтями 678 ЦК України та і статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частин першої-другої статті 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Пунктом 1 ст. 672 ЦК України, передбачено, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений-вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до статті 673 ЦК України та статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець зобов`язаний надати покупцеві інформацію про товар, а також передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової норми, обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах.

Проте у матеріалах справи відсутні докази того, що вказані недоліки та дефекти, а також нестача деталей виникли з вини позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк неоголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд вважає, що позивачем доведені позовні вимоги щодо продажу товару без належної перевірки його якості, та з порушенням умов договору купівлі-продажу щодо обміну товару, а тому позов підлягає задоволенню в частині розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів у розмірі 15 998,00 грн, включаючи суму доставки товару.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивач у своїх поясненнях зазначала, що вона, декілька місяців збирала кошти на придбання пральної машини, вартість якої у двічі перевищує розмір мінімальної заробітної плати в Україні, станом на 01.01.2025 року та з вини відповідача, вже тривалий час залишається без пральної машини, а також, зловживанням відповідачем своєю адміністративно - правовою позицією, щодо пересічної особи, яка не має спеціальної юридичної освіти і не зможе захиститись від порушення своїх прав та законних інтересів відповідачем, завдало їй значної моральної шкоди, яка проявлена у головному болі, підвищенні артеріального тиску, неможливості працювати, перебуваючи у відпустці за станом здоров?я, що підтверджується довідкою про медичний огляд від 17.06.2025 року.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.12.2018 р. у справі № 640/14909/16-ц.

У справі знайшли своє підтвердження протиправна бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу, як споживачу, в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повернення сплаченої за товар грошової суми.

Отже з урахуванням тяжкість вимушених змін у життєдіяльності позивача, часу та зусиль щодо відсутності пральної машинки, а також враховуючи фізичний стан особи, що проявилися у головному болі, підвищенні артеріального тиску, неможливості нормально працювати, суд приходить до висновку, що на користь позивача з метою компенсацію моральної шкоди з відповідача необхідно стягнути суму у розмірі 5 000,00 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, слід заначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.»

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: договір №06062512 від 06.06.2025 року; акт приймання-передачі наданих послуг №06062512 від 19.06.2025 року де визначно, що варість послуги виконавця складає 10 000,00 грн.

У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17. «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄCIIJI. присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те. що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.

Аналогічним чином тлумачить це питання і ЄСПЛ, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (latridis v. Greece, заява № 31107/96) свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода є юридично дійсною. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не може зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За наведених обставин, суд, вважає справедливим відшкодування позивачу розмір його судових витрат на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.

Таким чином, суд дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності, надав їм належну оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, внаслідок чого вказана сума судового збору підлягає до стягнення з відповідача

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена за Законом України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір окремо за вимоги майнового та немайнового характеру, передбачений Законом України «про судовий збір» за вимогу одну вимогу майнового немайнового характеру по 1 211,20 грн, що загалом становить 2 422,40 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.

ст.ст. 10, 12, 13, 19, 43, 44, 49, 76-83, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Визнати розірваним договір купівлі-продажу пральної машинки Samsung WW80T3040BW/UA, вартістю 15 259 (п?ятнадцять тисяч двісті п?ятдесят дев?ять) грн 99 коп. та договір поставки вартістю 739 (сімсот тридцять дев?ять) 00 коп. від 14.05.2025 року укладені між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» ().

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти у розмірі 15 259 (п?ятнадцять тисяч двісті п?ятдесят дев?ять) грн 99 коп. та 739 (сімсот тридцять дев?ять) 00 коп. за доставку товару, а разом у розмірі 15 998 (п?ятнадцять тисяч дев?ятсот дев?яносто вісім) грн 99 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у сумі 5 000 (п?ять тисяч) 00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти, відшкодування судових витрат з надання професійної правничої допомоги у розмірі 2 000 (дві тисячі) 00 грн. та судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» () в дохід держави судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Ключник А.С.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (, юридична адреса: 04128, м. Київ, вул. Берковецька, 6-К).