КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-з/824/1434/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.

розглянув заяву Громадської організації «Масив садівничих товариств «Дружба» про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Масив садівничих товариств «Дружба» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії,-

установив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ГО «Масив садівничих товариств «Дружба» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року зазначений вище позов задоволено частково.

Стягнуто з ГО «Масив садівничих товариств «Дружба» на користь ОСОБА_1 : заборгованість із заробітної плати у розмірі 6602,14 грн. та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 12053,52 грн., з утриманням з цих сум передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів при їх виплаті.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року залишено без змін.

20 жовтня 2025 року представник ГО «Масив садівничих товариств «Дружба»- Поліщук О.М. направив до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ГО «Масив садівничих товариств «Дружба» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн., понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування вимог заяви зазначив, що однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться витрати на правничу допомогу.

Вказує, що в апеляційній скарзі позивача було відмовлено у повному обсязі, а тому вважає, що сума витрат на правову допомогу адвоката, понесена відповідачем у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції має бути стягнута із ОСОБА_1 у повному обсязі.

Отже, відповідач надає усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що доводить співмірність витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом та обсягом.

На вказану заяву ОСОБА_1 подав заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що відповідач не має підстав на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки усі докази він повинен був подати до закінчення апеляційного розгляду справи.

Звертає увагу, що із наданого відповідачем договору про надання правової допомоги неможливо визначити базовий розмір, із якого обчислювались витрати - у ньому немає погодинної чи іншої фіксованої ставки оплати.

Крім того, відповідач вказує, що правова допомога надавалась згідно Договору №02.03/2023 від 02 березня 2023 року про надання правової допомоги.

Проте, згідно п.8.1 вказаного договору він діє до 02 березня 2024 року.

Тобто, відповідач надає Додаткову угоду до договору від 07 лютого 2025 року яким нібито продовжується дія договору до 02 березня 2026 року.

Разом з тим, надана додаткова угода укладена уже після спливу строку дії договору, а тому є нікчемною. Стягнення витрат на підставі договору, що закінчився є неприпустимим.

Просив суд, відмовити у задоволенні заяви ГО «Масив садівницьких товариств «Дружба» про винесення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення судових витрат, колегія суддів вважає, що вказану заяву слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

ЦПК України закріплює вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла, і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (ст. 134 ЦПК України).

Такий розрахунок подається до суду разом із першою заявою по суті спору.

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору, оскільки з огляду на ст. 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст. 134 ЦПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого судового збору.

Наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити їй у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18).

За змістом п. 1 ч.2 ст. 137 ЦПК України, здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Під час розгляду справи у якості доказів у більшості випадків достатньо надати суду договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг згідно з договором про надання правової допомоги, платіжні доручення на оплату послуг адвоката та квитанції про плату клієнтом цих доручень.

При перегляді справи в апеляційному порядку, першою заявою по суті спору була заява представника ГО «Масив садівничих товариств «Дружба» - Поліщука О.М. про дистанційну участь у судовому засіданні Київського апеляційного суду 15 липня 2025 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 14 липня 2025 року (а.с. 79-84, Т. 2), однак вона не містила попереднього розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зважаючи на те, що ГО «Масив садівничих товариств «Дружба» не подало попереднього розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу разом з першою заявою по суті спору, якою є заява, вимога про відшкодування цих судових витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 134, 270 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

відмовити у задоволенні заяви Громадської організації «Масив садівничих товариств «Дружба» про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба