Справа № 369/299/24
Провадження № 2-др/369/116/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

за участю секретаря Іларіонова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Сікачова Сергія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/299/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала цивільна справа № 369/299/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

10 червня 2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Сікачова Сергія Юрійовича надійшла заява, яка зареєстрована канцелярією суду 13 червня 2025 року за Вх.№ 29762/25, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/299/24.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що 18 квітня 2025 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було винесено короткий текст рішення (вступну і резолютивну частини) у справі № 369/299/24. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені на 55,50% від усіх позовних вимог у відсотковому значенні. Стороною Позивача за Зустрічним позовом під час судових дебатів було заявлено про стягнення з Відповідача за Зустрічним позовом судових витрат.

Загальна сума судових витрат, понесених ОСОБА_1 по даній справі складає: 174 363 грн. 64 коп., з яких: витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 112,00 грн.; витрати на оплату послуг з оцінки майна, що підлягає поділу у розмірі 8 500,00 грн.; витрати на оплату послуг щодо пошуку майна ОСОБА_2 в державних реєстрах України 109,82 грн.; витрати на оплату банківських комісій за перерахування оплати судового збору 218,02 грн.; витрати на оплату послуг правничої допомоги у вигляді оплати послуг з підготовки Зустрічного позову 10 000,00 грн.; витрати правничої допомоги на оплату послуг за участь адвоката в судових засіданнях (за три судові засідання) у загальному розмірі 7 500,00 грн.; гонорар успішності пропорційно задоволеним позовним вимогам складає 135 924,00 грн.

Як зазначено представником позивача за зустрічним позовом, з усіх позовних вимог за Зустрічним позовом ОСОБА_1 було задоволено 55%, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 повинно бути стягнено 55% від понесених ОСОБА_1 сум, що в грошовому еквіваленті складає 95 900,00 грн.

На підставі викладеного, представник позивача за зустрічним позовом просив суд ухвалити додаткове рішення по справі № 369/299/24, відповідно до якого стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 95 900,00 грн., що понесені ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи в суді, позов по якій частково задоволено.

19 червня 2025 року на адресу суду від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 адвоката Мороза Віктора Павловича надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. Представник позивача за первісним позовом зазначає, що заявником пропущено відповідний строк для подання відповідної заяви, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Так, заявником пропущено п`ятиденний строк для подання відповідної заяви, оскільки повний текст Рішення був складений 05 травня 2025 року та отриманий сторонами 23 травня 2025 року (шляхом отримання копії рішення на електронній пошті). Датою подання заяви є лише 10 червня 2025 року, а отже, строк пропущений, без поважних причин. Більше того, протокол судового засідання за 17 квітня 2025 року не містить інформації про те, що ОСОБА_1 чи адвокатом Сікачовим С.Ю. зроблено заяву до закінчення судових дебатів про неможливість подання доказів понесення судових витрат. З огляду на вказане, просить суд залишити таку заяву без розгляду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14- 382цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17.

Велика Палата Верховного Суду, приймаючи додаткову постанову від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, залишила без розгляду заяву відповідачки про стягнення понесених нею витрат на професійну правничу допомогу з огляду на пропуск нею строку для подання доказів понесених витрат. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у своєму клопотанні відповідачка не просила поновити пропущений процесуальний строк та не вказала про поважність причин його пропуску, що є підставою для застосування ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (стаття 126, частина 1 статті 127 ЦПК України).

Отже, нормами ЦПК України визначений порядок звернення до суду із відповідною заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, який передбачає умову подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також відповідних доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 753/7130/20.

При цьому про необхідність дотримання вказаного ч. 8 ст. 141 ЦПК України порядку подання доказів неодноразово вказував Верховний Суд.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної (апеляційної) інстанції - до прийняття постанови у справі. Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів (в суді апеляційної інстанції - до прийняття постанови у справі) не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (див. постанову Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутня заява представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Сікачова Сергія Юрійовича про стягнення судових витрат та наміру подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді, поданої до закінчення розгляду справи в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що свідчить про порушення порядку для подання відповідних доказів.

Таким чином, враховуючи викладене, у задоволенні заяви представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Сікачова Сергія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/299/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 133, 135, 137, 141, 258-261, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Сікачова Сергія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/299/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА