Справа № 645/7647/25
Провадження № 2-н/645/2731/25
У Х В А Л А

про відкриття наказного провадження у справі

03 листопада 2025 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду м.Харкова Шарко О.П. розглянувши заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

встановив:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Немишлянського районного суду м.харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття, а також 5000,0 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Згідно ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Так,статтею 161 ЦПК України передбачено перелік вимог,за якими може бутивидано судовий наказ.Зокрема,відповідно до п. 4 ч. 1 вказаної статті, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Таким чином, вимоги про стягнення аліментів входять до переліку тих, за якими може бути видано судовий наказ.

Натомість у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити, виходячи з наступного.

та квитанцію про оплату послуг.

Із системного аналізу положень ст.ст.137,141 ЦПК Українив бачається, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі і мають бути підтвердженими належними та допустимими доказами, при цьому законодавець надає іншій стороні право надавати пояснення, заперечення, докази щодо обґрунтованості заявлених до стягнення судових витрат та їх співмірність, клопотання про їх зменшення, тощо. Натомість у рамках наказного провадження боржник позбавлений такої можливості.

Вирішення судом питання про розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу адвоката відбувається за участю сторін, статус яких статтею 42 ЦПК України визначений лише в справах позовного провадження, в той час, як за приписами частини другої наведеної норми процесуального права при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник. Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України« Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

З урахуванням того, що ст. 161 ЦПК України не передбачено видачу судового наказу про стягнення витрат на правову допомогу та такі витрати не вважаються безспірними, вони не можуть бути стягнуті з боржника при видачі судового наказу про стягнення аліментів.

У наказному порядку підлягають стягненню безспірні грошові суми, до яких цивільним процесуальним законодавством із судових витрат віднесено лише судовий збір.

Європейський суд з прав людини в рішенні в справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» зазначив, що рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Таким чином, розмір витрат на правову допомогу та їх обґрунтованість має бути встановлено на засадах рівності та змагальності сторін, а тому заявлені ОСОБА_1 вимоги про стягнення витрат на правову допомогу не можуть бути вирішені в наказному провадженні.

Відповідно ч. 3ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Вирішення судом питання про розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу адвоката відбувається за участю сторін, статус яких статтею 42ЦПК України визначений лише в справах позовного провадження, в той час, як за приписами частини другої наведеної норми процесуального права при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник. Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Беручи до уваги наведене, враховуючи, що заявницею заявлені вимоги, які не відповідають положенням статті 161 ЦПК України, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу.

Оскільки вимоги про стягнення аліментів можуть бути вирішені в порядку наказного провадження окремо від вимог про стягнення витрат на правову допомогу, вважаю, що у видачі судового наказу в частині стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Керуючись статтями165,166,259-261,353,355 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів в частині витрат на правову допомогу.

Роз`яснити заявнику, що відповідно дост.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першоїстатті 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її ухвалення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя