Харківський районний суд Харківської області
27 жовтень 2025 року
селище Покотилівка Харківської області
Справа № 635/8287/23
Провадження №2/635/2173/25
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Карасави І.О.,
секретаря судового засідання Дерелюк К.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ «САН ОЙЛ ГРУП» про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку, виплату єдиного соціального внеску та моральної шкоди,
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ТОВ «САН ОЙЛ ГРУП»(далі відповідач) про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку при звільненні, виплату єдиного соціального внеску та моральної шкоди.
У позові просить суд стягнути з відповідача суму компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 25 355,76грн; стягнути з відповідача на користь позивача кошти за затримку розрахунку при звільнені 19 650,00грн; стягнути з відповідача на користь позивача кошти за порушення грошових зобов`язань у розмірі 800,75грн; стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 57 050,46грн; зобов`язати відповідача ТОВ «САН ОЙ ГРУП» нараховувати та сплачувати їй середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше шести місяців; зобов`язати ТОВ «САН ОЙЛ ГРУП» подати відомості щодо нарахування та виплати заробітної плати до Пенсійного фонду України та сплатити єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне страхування щодо даної застрахованої особи за період з квітня 2020 року по жовтень 2020 року, з січня 2021 року по дату звільнення позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 21.02.2019 по 23.02.2023 позивач безперервно працювала у відповідача на посаді лаборанта хімічного аналізу до 23.02.2023 та була звільнена згідно наказу керівництва відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України за власним бажанням. Під час звільнення відповідач розрахувався з даним працівником по заробітній платі але компенсації за невикористану відпустку не надав.
З індивідуальних відомостей про застраховану особу ПФУ України позивач дізналась, що ТОВ «САН ОЙЛ ГРУП» в період з квітня 2020 по жовтень 2020 року та в період з січня 2021 року по дату звільнення не подавало відомостей щодо нарахування та виплати заробітної плати позивача до Пенсійного фонду України та не сплачувало єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Також позивач зазначає, що їй жодного разу не надавалась щорічна відпустка починаючи з дати прийняття на роботу по дату її звільнення.
Свої вимоги щодо моральної шкоди позивач обґрунтовує, що у зв`язку з вчиненням відповідачем протиправних дій, невиконання ним умов трудового договору вона мала тяжкі психологічні переживання з зазначеного приводу.
Що стосується зобов`язання нарахування та стягнення єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, то позивач обґрунтовує свої вимоги статтею 16 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що надає право працівнику безпосередньо в судовому порядку вимагати від страхувальника сплати страхових внесків.
Враховуючи вищевикладене, просила задовольнити позовні вимоги.
Відзив та будь-яких заяв та клопотань в ході проведення судового розгляду від відповідача не надходило.
Рух справи
13 вересня 2023 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ «САН ОЙЛ ГРУП» про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку, виплату єдиного соціального внеску та моральної шкоди.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду, відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку статті 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив суд про причини неявки та не подав відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що в період з 21.02.2019 по 23.02.2023 ОСОБА_1 працювала у ТОВ «САН ОЙЛ ГРУП». Даний факт підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 , відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду лаборанта хімічного аналізу ТОВ «САН ОЙЛ ГРУП» згідно наказу про зарахування №1-К від 20.02.2019. 23.02.2023 ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, згідно наказу №1-З від 23.02.2023.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач здійснив розрахунок з ОСОБА_1 по заробітній платі під час звільнення, але компенсація за невикористану відпустку їй у повному обсязі виплачена не була. Позивач зазначає, що вона зверталася до директора ТОВ «САН ОЙЛ ГРУП» стосовно надання їй довідки про нараховану та виплачену компенсації за невикористану щорічну відпустку, але документів не отримала. Відповідно до розрахунку компенсації за невикористану щорічну відпустку, яку надав позивач, сума виплат на її думку повинна становити 25 355,76 грн. Даний розрахунок позивач здійснив згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.
Згідно форми ОК-5 Пенсійного фонду України Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу вбачається, що ОСОБА_1 за звітний 2019 рік отримала загальну суму заробітку для нарахування пенсії(у тому числі доплата до мінімальної заробітної плати) у розмірі 42 360,00грн; за звітний 2020 рік у розмірі 24 169,00грн; за звітний 2021 рік у розмірі 00,00грн; за звітний 2022 рік у розмірі 00,00грн; за звітний 2023 рік у розмірі 30 676,43грн.
Також вбачається, що за період з квітня 2020 по жовтень 2020 року, а також в період з 2021 року по 2023 рік жодних відрахувань до Пенсійного фонду України не здійснювалося.
Разом з тим, з наданих доказів неможливо встановити, що саме ТОВ «САН ОЙЛ ГРУП» проводив нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 у зазначеному розмірі та сплачував страхові внески.
Будь яких заяв та клопотань щодо витребування належних доказів від позивача не надходило.
Ураховуючи наведене, суд зазначає, що офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати за формою ОК-5 відносно ОСОБА_1 підтверджують лише її страховий стаж для нарахування пенсії та не можуть бути прийняті судом, як належні та допустимі докази, щодо підтвердження факту нарахування та виплати відповідачем заробітної плати, а також не сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування.
Також матеріали справи не містять, зокрема трудового договору, статуту товариства, інших документів, з яких можливо встановити, на яких саме умовах ОСОБА_1 була прийнята на роботу(зокрема, розмір окладу, тривалість робочого часу, кількість днів щорічної відпустки, порядок компенсації за невикористану відпустку, тощо), що унеможливлює у повній мірі встановити обставини справи.
Жодних доказів, які підтверджують факт використання або невикористання ОСОБА_1 щорічної відпустки за спірний період на посаді лаборанта хімічного аналізу в ТОВ «САН ОЙЛ ГРУП» суду не надано.
Судом встановлено, що вимога позивача, щодо подання відомостей про нарахування та виплату заробітної плати до Пенсійного фонду України та сплати відповідного Єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є необгуртованою, оскільки суду не надано підтвердження, що саме в період з квітня 2020 року по жовтень 2020 року та з січня 2021 року по дату звільнення ОСОБА_1 виконувала свої трудові обов`язки в ТОВ «САН ОЙЛ ГРУП».
Ураховуючи наведене, суд вважає відсутні правові підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки судом не встановлено порушення законних прав працівника ОСОБА_1 зі сторони роботодавця ТОВ «САН ОЙЛ ГРУП».
Згідно частини 1 статті 83 КЗпП у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України "Про відпустки" від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР право на відпустки забезпечується: 1) гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; 2) забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.
Компенсація за всі не використані працівником дні щорічної відпустки є державною гарантією, а спір про стягнення цієї компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку у зв`язку із її несвоєчасною виплатою на підставі статті 117 КЗпП України є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.
Грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка включається до додаткового фонду заробітної плати, є виплатою за невідпрацьований час, і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.
Обчислення грошової компенсації за невикористані відпустки здійснюється за середньою заробітною платою, котра, в свою чергу, визначається на підставі порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».
Відповідно до п. 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.
Згідно абзацу 4 п. 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
У відповідності з п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Відповідно до абзацу 1 п. 7 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законом. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.
Також відповідно до статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено, зокрема, що застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку; отримувати безоплатно відомості, внесені до її персональної облікової картки з системи персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі інформацію, що відображає обсяг пенсійних коштів на її накопичувальному пенсійному рахунку в Накопичувальному фонді або індивідуальному пенсійному рахунку в недержавному пенсійному фонді - суб`єкті другого рівня системи пенсійного забезпечення, якщо застрахована особа обрала такий недержавний пенсійний фонд, та стан здійснення пенсійних виплат за формою, встановленою правлінням Пенсійного фонду, та в порядку, визначеному цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено частиною 4 статті 12 ЦПК України.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи(ч. 7 ст. 81 ЦПК України).
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, зазначені у позовній заяві, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі відсутні підстави для стягнення понесених витрат.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 11, 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ «САН ОЙЛ ГРУП» про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку, виплату єдиного соціального внеску та відшкодування моральної шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ «САН ОЙЛ ГРУП», ЄДРПОУ-38996057, юридична адреса: Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, вул. Промислова, б.19

Суддя І.О. КАРАСАВА