Провадження № 6/202/291/2025
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.,

за участю: секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за поданням державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірсанова Сергія Івановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірсанов Сергій Іванович звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження №69885869 з виконання виконавчого листа дублікат № 202/3051/15-ц1, виданого 14.04.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" боргу у розмірі 24595,32 дол. США, та судовий збір 3654,00 грн.

Про наявність відкритого виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 202/3051/15-ц1, виданого 14.04.2021 року боржник повідомлений належним чином, відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Шляхом проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 69885869, державним виконавцем було накладено арешт на майно та кошти боржника. Згідно відповідей, що надійшли з банківських та фінансових установ, кошти на рахунка боржника - відсутні.

Відповідно до відповідей Пенсійного Фонду України та Державної фіскальної служби України боржник працював у ТОВ МКМ УКРТРАНС, куди була направлена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, після чого 01.04.24 було отримано лист від підприємства про звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів 12.03.2024 року за власним бажання, відповідно до статті 38 КЗпП України.

Згідно відповіді з НАІС за боржником зареєстровано право власності на рухоме майно - напівпричіп марки ОДАЗ, д/н НОМЕР_1 та транспортний засіб марки - КАМАЗ д/н НОМЕР_2 . Постановою від 19.09.2022 року державним виконавцем накладено арешт на вищевказані транспортні засоби. В подальшому, керуючись нормами ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було оголошено в розшук зазначені транспортні засоби. Повідомлення від органів поліції, про затримання автомобіля Боржника, на адресу державного виконавця - не надходило.

Згідно відповіді з ДРРП за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) відсутнє зареєстроване нерухоме майно.

Згідно відповідь з Реєстру сільськогосподарської техники про те, що остання не зареєстрована, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Згідно відповідь з реєстру цивільних повітряних суден України, згідно якої повітряні судна за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 1) не зареєстровані.

Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку - відсутні дані відносно фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Згідно відповіді Державної міграційної служби України встановлено, що боржник ОСОБА_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 виданий 05.01.2015 органом видачі 1201.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону - відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону. Державним виконавцем здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 та встановлено, що доступу до квартири не надано, двері ніхто не відчинив.

Станом на день звернення до суду із поданням, Боржником рішення суду не виконано, на вимогу державного виконавця надати автомобіль з метою проведення опису та арешту - не відредаговано, пояснень з даного питання - не надано. Повідомлення від органів поліції, про затримання автомобіля Боржника, на адресу виконавчої служби - не надходило.

До теперішнього часу Боржник ніяких заходів, щодо повернення в натурі грошових коштів не здійснив, заборгованість не погашена.

З огляду на вказане державний виконавець просить обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд, дослідивши подання та додані до нього докази, приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Судом встановлено, що на виконанні у Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження №69885869 з виконання виконавчого листа дублікат № 202/3051/15-ц1, виданого 14.04.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" боргу у розмірі 24595,32 дол. США, та судовий збір 3654,00 грн.

До подання державним виконавцем додано тільки копію Постанови про відкриття виконавчого провадження № 69885869. Жодних інших документів, на які посилається державний виконавець та на підставі яких суд може зробити висновок про необхідність вжиття заходів тимчасового обмеження не додано.

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

В своєму поданні про обмеження боржника у праві виїзду за межі України державний виконавець посилається на невиконання боржником судового рішення та відсутність у боржника майна та коштів, за рахунок яких можливо виконати рішення суду.

Водночас державним виконавцем не надано належних доказів, що в даному випадку виконавцем було вжито повний обсяг заходів, спрямованих на виконання боржником рішення суду.

Застосування такого обмеження як заборона виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Суд звертає увагу, що під час дії військового стану в Україні заборона особі виїжджати за кордон не буде відповідати балансу інтересів та може призвести до надмірного порушення прав особи.

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано докази, які б свідчили про наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання. Оскільки суд має повноваження щодо обмеження у праві виїзду боржника виключно у випадку його ухилення від виконання рішення суду, а належних доказів цілеспрямованого ухилення боржника від виконання рішення на час подання заявником не надано, як і доказів наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання виконавчого документу, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.259-260,441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірсанова Сергія Івановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Мачуський