Провадження №2/523/7551/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2025 р. Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І. В.,

при секретарі - Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву представника позивача-адвоката Бец Н. А. про вжиття заходів забезпечення позову в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про визнання договору дарування квартири недійсним, про визнання шлюбного договору недійсним,

Встановив:

Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 08 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про визнання договору дарування квартири недійсним, про визнання шлюбного договору недійсним за нормами загального позовного провадження та її розгляд ухвалено проводити в підготовчому засіданні 08 грудня 2025 року о 10 год. 30 хв.

Позивачем через свого представника адвоката Бец Н. А. 29 жовтня 2025 року заявлено клопотання про забезпечення позову в якому остання просить суд забезпечити позов шляхом:

- накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 102,8 кв.м., в тому числі житловою площею 52,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- накладення заборони на вчинення реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 102,8 кв.м., в тому числі житловою площею 52,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Заяву сторона позивача мотивувала тим, що 12.03.2025 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як законним представником своїх малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , був укладений договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А., зареєстрований в реєстрі за №127.

Наслідком укладення такого договору став перехід права власності на квартиру від ОСОБА_3 до її малолітніх дітей. Однак, ОСОБА_2 , як законний представник своїх дітей, має право на користування квартирою та не має перешкод у відчуженні квартири до винесення судом рішення.

Але станом на сьогоднішній день, відповідачі продовжують користування квартирою, яка є предметом договору дарування та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, враховуючи постійні спроби відповідачів змінити правовий статус майна, а також той факт, що відповідачам вдалось змінити номінального власника квартири сторона позивача вважає про наявність великого ризику того, що квартира може бути відчужена в подальшому третім особам задля ухилення виконання боржником своїх обов`язків в рамках виконавчого провадження №53254958 до винесення Судом рішення по даній справі.

Таким чином, на думку сторони позивача необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на вищезазначену квартиру та заборони на вчинення реєстраційних дій щодо даної квартири.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до них матеріали, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

З матеріалів позову, заяви про забезпечення позову та доданих до них матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним, про визнання шлюбного договору недійсним.

Предметом позову є квартира за адресою: АДРЕСА_5 .

Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, власниками квартири за адресою: АДРЕСА_5 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а не відповідачі по справі.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Між тим, заявником у порушення зазначених приписів ЦПК України до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Матеріали позову не містять достатніх доказів того, що відповідачі по справі намагаються чи будуть намагатись уникнути виконання можливого рішення позову у разі його задоволення.

Крім того предмет спору належить відмінним від відповідачів особам та у разі задоволення заяви про забезпечення позову порушаться їх права, як власників нерухомого майнаю.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову на даному етапі розгляду справи слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 3,5,6, 10-13,18, 150, 151, 152, 153, 352-355 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача-адвоката Бец Н. А. про вжиття заходів забезпечення позову в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про визнання договору дарування квартири недійсним, про визнання шлюбного договору недійсним відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя