Справа № 192/2026/25
Провадження № 2/192/1057/25
03 листопада 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Щербини Н. О.,
за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 9 848 гривень 25 копійок.
14 вересня 2022 року о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 211440», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння здійснив зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки «HYUNDAI GETZ», номерний знак НОМЕР_2 . В результаті чого було пошкоджено транспортний засіб автомобіль марки «HYUNDAI GETZ», номерний знак НОМЕР_2 з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля марки «ВАЗ 211440», номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у позивача, згідно страхового поліса №АР-2538358 від 26 жовтня 2021 року.
Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. У зв`язку з тим, що відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.
Оскільки ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» сплатила за ремонт автомобіля марки «HYUNDAI GETZ», номерний знак НОМЕР_2 страхове відшкодування в розмірі 9 848 гривень 25 копійок, тому у позивача виникло право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, яке просили стягнути з відповідача.
Представник позивача в позовній заяві просив проводити судовий розгляд без участі представника позивача (а.с. 2).
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (а.с.26,29,32,36,40). Відзив на позов не надав.
Ухвалою від 03 листопада 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи в порядку заочного провадження.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята та шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з тим, що 14 вересня 2022 року о 13 годині 00 хвилин по вул. Дорожня в с. Рясне Солонянського району Дніпропетровської області, керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 211440», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння здійснювався за допомогою приладу «газоаналізатор Drager Alcotest 6810», результат якого склав 1,87 проміле. Також водій ОСОБА_1 14 вересня 2022 року о 13 годині 00 хвилин під час керування транспортним засобом автомобілем ВАЗ 211440, номерний знак НОМЕР_1 заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем Хюндай, номерний знак НОМЕР_2 , у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9а, 10.9 ПДР України (а.с.11-12).
Таким чином постановою суду, яка не була оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили 07 жовтня 2022 року, було встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні 26 жовтня 2021 року ДТП в стані алкогольного сп`яніння.
Пунктом 1.6 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону станом на дату ДТП) було передбачено, що власниками транспортних засобів є фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Під час розгляду справи було встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 211440», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , була застрахована згідно полісу №АР-2538358 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «СК «Арсенал Страхування» зі строком дії з 26 жовтня 2021 року по 25 жовтня 2022 року (а.с.8).
Доказів про те, що відповідач в день ДТП користувався автомобілем марки «ВАЗ 211440», номерний знак НОМЕР_1 без відповідної правової підстави матеріали справи не містять. Отже ОСОБА_1 є належним відповідачем.
Згідно Рахунку суми страхового відшкодування за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власних наземних транспортних засобів на території України №АР-2538358 від 26 жовтня 2021 року (а.с.18) розмір збитків, заподіяних транспортному засобу - автомобілю марки «HYUNDAI GETZ», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті ДТП становить 12 448 гривень 25 копійок, з яких франшиза становить 2 600 гривень 00 копійок, а сума страхового відшкодування дорівнює розміру збитку за вирахуванням франшизи за договором - 9 848 гривень 25 копійок.
30 вересня 2022 року ОСОБА_3 , як володілець пошкодженого транспортного засобу, звернулася до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону на час настання страхового випадку), із заявою про водію та про виплату спричиненої пошкодженням автомобіля шкоди (а.с.20).
Страховим актом №109.01386822-1 за Договором ОСЦПВ власних наземних транспортних засобів №АР-2538358 від 26 жовтня 2021 року затверджено суму страхового відшкодування в розмірі 9 848 гривень 25 копійок (а.с.21).
Згідно платіжного доручення № 54101032 від 14 жовтня 2022 року ПАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало на рахунок ОСОБА_3 9 848 гривень 25 копійок, призначення платежу ІПН НОМЕР_3 , страх. виплата ОСОБА_3 , Акт №№109.01386822-1 від 13 жовтня 2022 року (а.с.22).
Суд вважає, що спірні правовідносини регулюються ст. ст. 993 1166, 1187,1188 ЦК України відповідно до яких, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
З системного аналізу наведених норм права можна зробити висновок, що обов`язок такого відшкодування покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Вказані положення ЦК України кореспондуються з п.11 постанови ВССУ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно яких з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.
Оскільки ОСОБА_1 , який правомірно володів транспортним засобом, а цивільно-правова відповідальність була застрахована власником такого автомобіля, постановою суду було визнано винуватим у вчиненні ДТП, тому саме він повинен відповідати за завдану шкоду.
Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до пп.2 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону станом на дату ДТП) - страховик після виплати страхового відшкодування має право
подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема така особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції.
Тому згідно п.38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції закону станом на дату ДТП) та положень ч.1 ст.1191 ЦК України, ПАТ «СК «Арсенал Страхування» після виплати страхового відшкодування шкоди, завданої іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
У зв`язку зі сплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого майна до позивача, який здійснив ці виплати, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, на відшкодування виплаченого страхового відшкодування.
Оскільки винною особою в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди постановою суду визнано саме відповідача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 211440», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, то вказане свідчить про те, що до позивача переходить право вимоги в порядку регресу на відшкодування сплаченого страхового відшкодування в розмірі 9 848 гривень 25 копійок, оскільки Законом передбачено право зворотної вимоги (регресу) саме здійсненого страхового відшкодування, які в добровільному порядку відшкодовані не були.
Тому, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є законними і підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача в порядку регресу підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складене 03 листопада 2025 року.

Суддя Н. О. Щербина