Окнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/631/25
Провадження № 2/506/330/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2025 року селище Окни

Окнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

представника позивача Пилипчука С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором в сумі 33474,47 грн,

В С Т А Н О В И В:

25.07.2025 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом через систему «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 08.10.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 було укладено Договір №77432616 в електронному вигляді про надання відповідачу позики в сумі 11386 грн зі сплатою процентів у розмірі 1,99% за кожен день користування позикою.

Відповідно до договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Відповідно до положень договору, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

В подальшому 22.02.2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за договорами до позичальників, в тому числі за договором №77432616.

Крім того, 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за договорами до позичальників, в тому числі за договором №77432616. Таким чином право вимоги за вказаним договором позики з відповідачем перейшло до позивача.

Відповідач належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого станом на день формування позовної заяви має заборгованість у розмірі 33474,47 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом) - 11386 грн, заборгованість за процентами, нарахованими на дату відступлення права вимоги - 22086,60 грн, нараховані 3% річних - 1,87 грн. Вважаючи свої права порушеними, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн.

Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою від 06.08.2025 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі.

Від представника відповідача - адвоката Мотальової-Кравець В.Ю. до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування заперечень представник відповідача посилалася на те, що, як вбачається з договору, сторони обумовили строк кредиту - 30 днів, тобто до 07.11.2021 року (п.п.2.2 договору). Належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору та продовження строку кредитування після 07.11.2021 року матеріали справи не містять. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, зміну дати повернення всієї суми кредиту та, у зв`язку з цим сплачував проценти, визначені договором після 07.11.2021 року, матеріали справи не містять. В іншому випадку, у разі не повернення кредитних коштів у визначений договором 30-денний термін, договір передбачає збільшену процентну ставку за подальше користування кредитними коштами. Не дивлячись на те, що підвищені проценти за користування кредитними коштами, у договорі визначається як стандартна процентна ставка, очевидним є факт, що її нарахування передбачене у разі не виконання відповідачем умов кредитного договору, а саме неповернення кредитних коштів у встановлений договором строк кредитування, тобто фактично є санкцією. Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений договором строк, що не узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2021 року у справі №910/18943/20, відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Тому, на думку представника відповідача, можна зробити висновок, що не повернення позичальником кредитних коштів у визначений договором строк, за відсутності активних дій відповідача, визначених договором (сплати процентів за продовження дії договору або додаткова угода) є неправомірною поведінкою, а саме не поверненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором. В цьому випадку права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного ст.625 ЦК України, вимог про що не заявлено. Тому, на думку представника відповідача, право кредитора нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору та останньої пролонгації після 07.11.2021 року, тому, починаючи з зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. Отже, строк позики є таким, що закінчився, а тому вимога про стягнення процентів за користування позикою поза межами строку встановленого договором є необґрунтованим. На думку представника відповідача, до стягнення підлягають проценти, що нараховані з 08.10.2021 року по 07.11.2021 року як встановлено в п.п.2.2 договору, у зв`язку з чим розмір заборгованості за договором становить не 33474,47 грн, як зазначає позивач, а 11267,62 грн, а саме: 11386 грн + 2039,23 грн проценти (11386 грн * 0,597%*30 днів) - 2157,61 грн (сплата відповідача) = 11267,62 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача зазначила, що до матеріалів справи представником позивача долучено договір про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року та інші документи. Згідно заявки на надання юридичної допомоги та акту, сторонами узгоджено, що загальна вартість послуг, що надається складає 13000 грн. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат би витратив значний час. Також до суду не було надано квитанцію про оплату наданих послуг. На думку представника відповідача, для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Окрім того, ознайомлення з матеріалами справи та складання позову не передбачають такого обсягу роботи та витрат, що зазначені в розрахунку, є неспівмірними із складністю справи, а відтак повному відшкодуванню не підлягають. Також вирішення спору здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, без участі адвоката в судовому засіданні. Окрім того, матеріали справи не містили інформації, збирання яких саме доказів здійснював адвокат, оскільки всі письмові докази, які були додані до позовної заяви, адвокату передав позивач. Тому на думку представника відповідача, позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначила, що позивач об`єктивно позбавлений можливості надати виписки з рахунку відповідача, оскільки не є банком в розумінні ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». У розрахунку заборгованості чітко вказано, з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідно до п.2 Договору позики, сума позики 11386 грн, строк позики 30 днів. Знижена процентна ставка - 0,597%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день становить 2,70%. Відповідно до п.4 Договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та погашення, на залишок позики. Відповідно до п.6.5 Правил, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі, несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Відповідно до п.6.9 Правил, позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дня повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики. Крім того, розділом 7 Правил, передбачено порядок продовження строку користування позикою. Згідно п.7.1 Правил, позичальник має право продовжити строк користування позикою. За продовження строку користування позикою позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником, для здійснення певного виду пролонгації. Згідно з п.7.7 Правил, позичальник погоджується, що при обранні виду пролонгації в особистому кабінеті та виконанні умов, встановлених товариством для оформлення пролонгації та продовження строку (терміну) дії договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, а згода позичальника проявляється у здійсненні дій по внесенню грошових коштів на ім`я Товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. У такому випадку вчинена позичальником сукупність дій, спрямованих на оформлення пролонгації, в тому числі внесення позичальником грошових коштів на ім`я Товариства, є діями, які виражають намір позичальника здійснити продовження. Відповідно до п.7.11 Правил, якщо позичальник під час внесення платежу не бажає оформлювати пролонгацію, позичальник зобов`язаний повідомити про це Товариство протягом 24 годин з моменту внесення платежу. Згідно п. 9.7 Правил, якщо під час дії особливих умов виконання договору позики, встановлених для позичальника в рамках програми лояльності, позичальником буде допущено порушення умов, визначених правилами програми лояльності, особливі умови виконання договору позики для позичальника втрачають силу, а нараховані згідно умов договору позики проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в договорі позики, та оплаті позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов програми лояльності. На думку представника позивача, із вищезазначеного слідує, що умовами договору та Правилами передбачено нарахування відсотків за фактичний строк користування позикою поза межами 30-денного (пільгового) строку користування позикою. Отже, продовження строку кредитування та автопролонгація договору передбачені розділом 7 Правил. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач сплачував відсотки за користування кредитом та продовжував строк кредитування, а надалі - строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку із наявною заборгованістю. Доказів того, що відповідач повідомляв кредитора про небажання продовжувати строк кредитування згідно з п. 7.11 Правил, матеріали справи не містять. Відповідачем було укладено договір за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору Позичальник отримав від Кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання Договору, відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Отже, на думку представника позивача, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, представник позивача зазначила, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. При цьому, сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача, а тому, на переконання представника позивача, такі твердження є припущеннями, тоді як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах №923/560/17, 329/766/18. Крім того, договірні відносини між позивачем та адвокатом за договором є виключно цивільно-правовими правовідносинами між сторонами цього договору і не впливають на жодні права відповідача у справі. Вони мають на меті лише обумовлені угодою обов`язки та відповідні дії сторін даного договору, що не суперечить правовим нормам та не зачіпають інтереси третіх осіб. Відтак, на думку представника позивача, будь-які посилання на цей договір з метою доведення порушень прав відповідача є необґрунтованими. При цьому, розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг та клієнтом, а відповідач не вправі втручатися в ці правовідносини. З урахуванням зазначеного, представник позивача просила задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив та доповнив, що з огляду на відзив на позов, відповідач частково визнає позовні вимоги, не оспорює факт укладення кредитного договору та факт отримання кредитних коштів. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, здійснював оплати частково, стосовно погашення відсотків та пролонгації строку користування позикою лише в листопаді 2021 року, а в подальшому перестав здійснювати платежі взагалі. Щодо позиції відповідача, який не погоджується з розміром нарахованих відсотків, оскільки вважає, що вони начебто нараховані поза межами строку надання коштів, слід зазначити, що він визнає лише дію п.2 договору і взагалі не бере до уваги інші умови договору. Якби відповідач належним чином виконав свої зобов`язання, то він мав 07.11.2021 року здійснити погашення тіла позики - 11386 грн, які отримав в якості позики, а також нараховані відсотки, загальна сума мала б бути 13425,23 грн, з чим відповідач, зокрема, і погоджується. Однак відповідач не здійснив погашення зазначеного боргу, а лише вніс частково суму коштів у розмірі 271,88 грн. В подальшому, 12.11.2021 року він знову частково вніс кошти в розмірі 285 грн та 1000 грн, а також через тиждень 600 грн, всього - 2157,61 грн, замість обумовлених 13425,23 грн. Тому відбулася пролонгація користування позикою, яка передбачена умовами договору, а саме п.п.7.1, 7.9, 7.5, 7.7 Правил надання позики. Так як в подальшому відповідач жодних погашень не здійснював, то відбулася автопролонгація на строк 90 днів, згідно з п.п.6.5, 6.8, 6.9 та п.7.12 - 7.15 вказаних Правил. Таким чином, первісним кредитором нараховані відсотки чітко і виключно в межах, передбачених умовами договору, в розмірі відсоткової ставки та протягом передбаченого договором строку. Після відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» було нараховано лише 3% річних у розмірі 1,87 грн. Позивач, в свою чергу, будь-якої заборгованості не нараховував. Стосовно правничої допомоги, то матеріали справи містять належні, допустимі та достовірні докази щодо наданої правничої допомоги. З урахуванням зазначеного, на думку представника позивача, правова позиція, викладена відповідачем у своєму відзиві, є ухиленням від відповідальності щодо виконання своїх договірних зобов`язань, тому не заслуговує на увагу, оскільки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, однак представник відповідача - адвокат Мотальова-Кравець І.Ю. у відзиві на позов просила розглянути справу без участі відповідача та його представника, а також відмовити у задоволенні позову в повному обсязі /а.с.72-77/. Тому справа розглянута у відсутність сторони відповідача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст.204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 ст.263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

08.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено Договір позики №77432616 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (Позику) на погоджений умовами договору строк (Строк позики), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики /а.с.9/.

Відповідно до п.5.2 Договору позики, Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license (далі - Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Згідно з п.12 Договору позики, цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Відповідно до розділу 3 Правил (в редакції від 12.08.2021 року), які містяться в розділі «Архівна інформація» на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license, для отримання Позики, Позичальник має бути зареєстрований в ІТС Товариства, для чого він повинен пройти процедуру реєстрації на Сайті. Реєстрація на Сайті відбувається на Сторінці реєстрації. Для проходження процедури реєстрації, Позичальник повинен заповнити всі поля форми реєстрації, керуючись, при необхідності, підказками Сайту. При реєстрації на Сайті, Позичальник повинен вказати дані своєї банківської картки, на яку він хоче отримати позику. Зазначена картка повинна пройти прив`язку до особистості Позичальника і верифікацію. При проходженні процедури верифікації картки Позичальник вводить у відповідне поле код операції, отриманий від свого банку. При проходженні процедури верифікації Заявник надає згоду на обробку своїх персональних даних та підтвердження ознайомлення з Політикою конфіденційності та умовами цих Правил. Результатом проходження всіх етапів реєстрації є створення Особистого кабінету Позичальника. Для входу в Особистий кабінет Позичальник використовує особистий логін і пароль, які він вказав при реєстрації і за збереження яких в таємниці від третіх осіб Позичальник несе особисту відповідальність. Після першої реєстрації та під час кожного входу в Особистий кабінет Позичальником додатково вводиться код, який надсилається Позичальнику у вигляді sms-повідомлення на номер телефону, зареєстрований Позичальником в Особистому кабінеті (п.п.3.1 - 3.4 Правил) /а.с.7-8/.

Умови та порядок надання позики встановлені розділом 4 Правил. Так, після реєстрації на Сайті (та/або мобільному додатку) та в ІТС Товариства, Позичальник має змогу подати Заявку на отримання Позики шляхом вибору на Сайті бажаних умов надання Позики: суми та строку Позики. Після отримання Заявки Позичальника, Товариство здійснює оцінку фінансового стану Заявника та достовірності наданої ним інформації. При прийнятті Товариством позитивного рішення щодо Заявки Позичальника, між Товариством і Позичальником укладається (підписується) Договір позики в порядку і на умовах, передбачених цими Правилами та чинним законодавством України (п.п.4.1, 4.2, 4.9 Правил).

Договір позики укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір позики в електронній формі та його підписання шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір позики прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі (п.5.6 Правил).

Оферта формується за зазначеними Позичальником в Заявці параметрами позики з урахуванням пункту 4.4 цих Правил, із зазначенням істотних умов, реквізитами та іншою інформацією, що передбачені чинним законодавством. Прийняття Позичальником Оферти (Акцепт) та укладання (підписання) ним Договору позики здійснюється шляхом надсилання електронного повідомлення про Акцепт Оферти. Електронне повідомлення містить підтвердження відповідності (достовірності) та актуальності наданих Позичальником даних та інформації, підтвердження вивчення та повне і безумовне прийняття умов Оферти, істотних умов правочину, підтвердження згоди використовувати Одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису електронного договору. Зазначена інформація надається у вигляді чек-боксу і підписується Одноразовим ідентифікатором. Підписуючи Електронне повідомлення Одноразовим ідентифікатором, Позичальник засвідчує, що його Акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами Оферти. Договір позики вважається укладеним із моменту одержання Товариством Електронного повідомлення Позичальника. Одноразовий ідентифікатор підпису Товариства формується під час проходження Заявником процедури укладення Договору позики. Сформовані таким чином підписи накладаються на Договір позики. Договір позики зберігається в електронному вигляді в Особистому кабінеті Позичальника, а також направляється Позичальнику на електронну пошту (п.п.5.7 - 5.11 Правил).

Договір позики підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 3R2BwGv2IC.

Згідно з п.п.2.1-2.3 Договору позики, сума позики - 11386 грн; строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова)/день - 1,99%, дата повернення позики - 07.11.2021 року. Знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) - 0,597% на день; процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною, не застосовується в період карантину) - 2,7% на день, пеня (не застосовується в період карантину) - 2,7% на день. Орієнтовна загальна вартість позики - 13425,23 грн.

Факт перерахування позики в сумі 11386 грн на картковий рахунок відповідача, зазначений у п.20 «Юридичні адреси та реквізити сторін», а саме № НОМЕР_1 підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінексперс» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: платіж в сумі 11386 грн від 08.10.2021 року, отримувач ОСОБА_2 , електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 /а.с.10, 11/.

При цьому, факт укладення договору позики та отримання відповідачем коштів сторона відповідача не оспорює.

За користування Позикою Позичальник сплачує Товариству Проценти у розмірах, визначених у Договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму Позики та Проценти за користування нею відповідно до умов укладеного Договору позики. Проценти за користування Позикою нараховуються на суму Позики (її залишок), виходячи із строку фактичного користування Позикою (п.п.6.1-6.2 Правил).

За умовами договору, сторони визначили строк надання позики - 30 днів: з 08.10.2021 року по 07.11.2021 року.

При цьому, розділом 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою.

Позичальник має право подовжити строк користування Позикою (далі - Пролонгація). За подовження строку користування Позикою, Позичальник сплачує Товариству Проценти на умовах, обраних Позичальником для здійснення певного виду Пролонгації. Позичальник має право подовжити строк користування Позикою необмежену кількість разів. При кожному подовженні строку користування Позикою, змінюється кінцева дата Строку Позики та кінцева дата строку (терміну) дії Договору позики на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення Пролонгації, на електронну адресу Позичальника, яку Позичальник зазначив як контактну при реєстрації на Сайті, Товариство відправляє повідомлення з інформацією про оформлену Позичальником Пролонгацію. Таке повідомлення містить інформацію, зокрема, щодо нового Строку Позики, кінцевої дати Строку позики, розміру Заборгованості до повернення Позичальником. Крім цього, інформація щодо нової кінцевої дати Строку Позики та розміру Заборгованості доступна Позичальнику в Особистому кабінеті (п.п.7.1, 7.4, 7.5 Правил).

Позичальник погоджується, що при обранні виду Пролонгації у Особистому кабінеті та виконанні умов, встановлених Товариством для оформлення Пролонгації та продовження строку (терміну) дії Договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, а згода Позичальника проявляється у здійснені дій по внесенню грошових коштів на ім`я Товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. У такому випадку вчинена Позичальником сукупність дій, спрямованих на оформлення Пролонгації , в тому числі внесення Позичальником грошових коштів на ім`я Товариства, є діями, які виражають намір Позичальника та здійснити подовження (п.7.7 Правил)

У випадку внесення Позичальником суми грошових коштів, яка є недостатньою для повного погашення Заборгованості, але є достатньою для оформлення Пролонгації, ця сума направляється Товариством (на його розсуд) на таке подовження строку користування Позикою задля запобігання понадстрокового користування Позикою (її частиною). В такому випадку, строк подовження користування Позикою залежить від розміру внесених Позичальником грошових коштів та розраховується пропорційно розміру сплачених Позичальником грошових коштів до розміру Процентів за один день користування Позикою, визначеного відповідно до Договору позики та цих Правил. Інформація щодо нової кінцевої дати Строку Позики доступна Позичальнику в Особистому кабінеті (п.7.9 Правил).

Згідно з п.7.12 Правил, з метою недопущення наслідків понадстрокового користування позикою Сторони домовились, що у разі, якщо у Позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість за договором позики і Позичальником не оформлено пролонгацію, строк позики автоматично продовжується на один календарний день (далі - Автопролонгація).

Строк Автопролонгації обчислюється з дня, що слідує за днем закінчення строку позики. При Автопролонгації змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку дії договору позики на один календарний день (п.7.13 Правил).

Позичальник не заперечує та погоджується, що Автопролонгація може здійснюватися необмежену кількість разів та не потребує додаткового документального оформлення з боку сторін. Позичальник погоджується, що застосування повторної Автопролонгації здійснюється за наявності непогашеної позики (її частини) та не потребує додаткової згоди Позичальника (п.7.15 Правил).

Продовження строку позики на умовах Автопролонгації припиняється у разі, якщо протягом 90 Автопролонгацій поспіль Позичальником не погашено позику (п.7.16 Правил).

Згідно з п.7.14 Правил, проценти під час Автопролонгації нараховуються за базовою процентною ставкою, вказаною в договорі позики.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» /а.с.12-13, 14/, відповідач здійснив 3 платежі на погашення заборгованості, а саме: 07.11.2021 року в сумі 271,88 грн; 12.11.2021 року в сумі 1285,73 грн та 18.11.2021 року в сумі 600 грн, а всього на загальну суму 2157,61 грн. Вказані кошти були зараховані в якості погашення частини відсотків за користування позикою. При цьому, враховуючи, що вказані кошти були внесені в розмірі, якого було недостатньо для повного погашення заборгованості, але було достатньо для оформлення пролонгації, то з метою запобігання понадстрокового користування позикою, відповідно до п.7.9 Правил, вказані суми Позикодавцем були направлені на продовження строку користування позикою.

Після 18.11.2021 року, відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості, у зв`язку з чим після закінчення строку позики відбувалася його автопролонгація відповідно до п.7.12 Правил та проценти нараховувалися ще протягом 88 днів - до 14.02.2022 року, тобто в межах передбаченого п.7.16 Правил строку автопролонгації (90 днів). Після вказаної дати нарахування процентів не здійснювалося.

Станом на 22.02.2022 року, заборгованість відповідача за договором позики склала 33472,60 грн, з них: заборгованість за сумою позики (тілом) - 11386 грн, заборгованість за процентами за користування позикою - 24244,21 грн.

Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

П.1 ч.1 ст.512, ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

22.02.2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №22/02/2022, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до Боржників за договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, в тому числі і за договором №77432616, укладеним із ОСОБА_2 , що підтверджується вказаним договором факторингу, Актом приймання-передавання Реєстру боржників від 22.02.2022 року та витягом з Реєстру боржників /а.с.17-25, 26, 27-30, 31/.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року, заборгованість відповідача склала 33474,47 грн, з них: заборгованість за основною сумою позики (тілом) - 11386 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 22086,60 грн, а також 3% річних (нараховані за 2 дні - 22.02.2022 року та 23.02.2022 року) - 1,87 грн.

В подальшому, 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права грошової вимоги до Боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього договору (Реєстр Боржників), в тому числі і за договором №77432616, укладеним із ОСОБА_2 , що підтверджується вказаним договором факторингу, актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 10.01.2023 року, актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, витягом з Реєстру боржників від 10.01.2023 року /а.с.33-35, 36, 37, 38-40, 41/.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем станом на 08.07.2025 року, після переходу до позивача права вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості та розмір заборгованості відповідача складає 33474,47 грн, з них: заборгованість за основною сумою позики (тілом) - 11386 грн, заборгованість за відсотками - 22086,60 грн, а також 3% річних - 1,87 грн /а.с.42/.

Відповідно п.1 Договору позики, ст.ст.526, 1048, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути позику та сплатити проценти в строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Так як відповідач не повернув позику у встановлений договором термін, тобто прострочив виконання грошового зобов`язання, то відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, на вимогу кредитора він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за період з 22.02.2022 року по 23.02.2022 року в сумі 1,87 грн. Наведені розрахунки відповідають вимогам закону /а.с.32/.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач, як новий кредитор за договором позики, набув право вимоги до відповідача за Договором позики №77432616 від 08.10.2021 року, а тому, так як відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, то з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість відповідача за кредитним договором, а також 3% річних, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

Так як позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.

У пункті 268 рішення від 23 січня 2014 року у справі «East / West Alliance Limited» проти України» за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн.

Судом встановлено, що 01.07.2024 року ТОВ «Коллект Центр» уклало з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» договір про надання правової допомоги №01-07/2024, за умовами якого Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» зобов`язалося надавати юридичну допомогу позивачу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором /а.с.43/.

Згідно з п.п.4.1 - 4.3 вказаного договору, вартість послуг узгоджується сторонами у заявці про надання юридичної допомоги. Клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським об`єднанням послуги після надання Адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати. Факт надання послуг за договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги.

Відповідно до Заявки на надання юридичної допомоги №141 від 02.06.2025 року та витягу з Акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 року, вартість наданої правової допомоги складає 13000 грн, а саме:

- надання усної консультації з вивченням документів - 4000 грн (2 год х2000 грн);

- складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 9000 грн (3 год х 3000 грн) /а.с.45, 46/.

Крім того, до матеріалів справи представником позивача долучено Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений Рішенням Загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 року, яким визначено вартість послуг. Зокрема, вартість усної консультації (з вивченням документів) фіксована - 1500 грн, погодинна - від 1500 грн; вартість підготовки (складання) позовної заяви фіксована - 3000 грн, погодинна від 1500 грн /а.с.44/.

У відзиві на позов представник відповідача посилалася на те, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження яких, адвокат витратив значний час, а також на те, що для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з даним позовом. Тому, на думку представника відповідача, ознайомлення з матеріалами справи та складання позову не передбачають такого обсягу витрат, які зазначені у розрахунку, є неспівмірними зі складністю справи, а відтак повному відшкодуванню не підлягають. Крім того, на думку представника відповідача, суду не надано квитанцію про оплату наданих послуг.

Суд погоджується із вимогами сторони позивача у частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у виді надання усної консультації (з вивченням документів), а також на складання позовної заяви. Вищевказані витрати суд визнає судовими витратами на професійну правничу допомогу, які були необхідними для забезпечення розгляду вказаної справи.

При цьому, беручи до уваги обсяг наданих послуг адвокатом, невелику кількість матеріалів за договором позики, які опрацьовувались адвокатом для надання консультації та підготовки позовної заяви, з метою забезпечення відповідності розміру витрат на правову допомогу вимогам співмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог про стягнення правничої допомоги та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, виходячи із мінімального розміру вартості години роботи адвоката, визначеного у вищевказаному Прайс-листі АО «Лігал Ассістанс», а саме у розмірі 7500 грн, з яких: 3000 грн - витрати на надання усної консультації з вивченням документів (2 год * 1500 грн) та 4500 грн - витрати на складання позовної заяви (3 год * 1500 грн).

Суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що матеріали справи не містять доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою, зміну дати повернення всієї суми позики та у зв`язку з цим сплачував проценти, визначені договором після 07.11.2021 року, оскільки, як вказано вище, первісним кредитором дотримано порядок пролонгації строку позики, передбачений розділом 7 Правил.

При цьому, згідно з п.7.11 Правил, якщо Позичальник, під час внесення платежу не бажає оформлювати Пролонгацію, Позичальник зобов`язаний повідомити про це Товариство протягом 24 годин з моменту внесення платежу шляхом надсилання на поштову скриньку Товариства (в тому числi з використанням cepвicy направлення повiдомлень Товариству, що розмiщені на Сайті (Зворотнiй зв`язок), повiдомлення про необхiднiсть зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованостi за Договором, з обов`язковим зазначенням номеру Договору та сплаченої суми.

Доказів того, що здійснюючи платежі 07.11.2021 року, 12.11.2021 року та 18.11.2021 року відповідач, не бажаючи оформлювати пролонгацію, повідомляв про це первісного кредитора в порядку, передбаченому п.7.11 Правил, стороною відповідача не надано.

Що стосується заперечень представника відповідача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з ненаданням стороною позивача квитанції про оплату наданих послуг, слід зазначити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Така правова позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду (у справах №922/445/19; № 923/560/17; № 329/766/18; № /78/1522/18).

Тому зазначені заперечення суд також відхиляє.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (адреса: 01133, м.Київ, вул.Мечнікова, буд.3, офіс 306, ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за договором в сумі 33474,47 грн задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за Договором позики №77432616 в сумі 33474,47 грн (з них: 11386 грн - заборгованість за сумою позики (тілом), 22086,60 грн - заборгованість за відсотками, 1,87 грн - 3% річних).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" судові витрати в сумі 9922,40 грн. (з них: судові витрати по сплаті судового збору - 2422,40 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу - 7500 грн.).

У стягненні іншої частини витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Окнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяО. Л. Чеботаренко