Справа № 702/679/24
Провадження № 2/702/344/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2025 м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Барської Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Возної В.В.,

представника позивача Шляпіна О.Ю.,

відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кулинич О.І. не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань м. Монастирище цивільну справу за позовом комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

09.07.2024 комунальне підприємство «Теплокомуненерго» звернулось до суду з вимогою до ОСОБА_1 і просило суд стягнути з відповідача на свою користь 31000,60 гривень боргу за спожиті житлово комунальні послуги, 20,72 гривень інфляційних втрат та 11,82 гривень 3% річних.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище надаються послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем теплопостачання, абонентського обслуговування багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , в тому числі і для квартири АДРЕСА_2 цього будинку, власником якої є ОСОБА_1 .

Особовий рахунок на послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем теплопостачання, абонентського обслуговування для квартири АДРЕСА_3 відкритий на власника відповідача ОСОБА_1 .

За твердженням позивача між КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище і ОСОБА_1 існують правовідносини з надання комунальних послуг, проте договір про надання послуг з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем теплопостачання не укладений, оскільки надіслані на адресу відповідача два примірники Договору про надання послуг з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем теплопостачання залишені відповідачем без розгляду, хоча останній примірники проектів Договору одержав.

Залишивши без реагування проект Договору, відповідач упродовж 12.07.2021 -31.05.2024 включно продовжував отримувати послугу з постачання теплової енергії, але за отриману послугу кошти не сплачував, внаслідок чого за зазначений період заборгував позивачу 31000,60 гривень і направлені в його адресу 16.10.2023 та 01.04.2024 досудові попередження залишив без розгляду, що спонукало Підприємство для вирішення спірних правовідносин звернутись до суду із заявленою вимогою (том 1 а.с.2-5).

Не погоджуючись із доводами позивача, представник відповідача адвокат Кулинич О.І. 02.09.2024 подав відзив на позов, в якому підтвердив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 і 19.07.2021 на його адресу від КП «Теплокомуненерго» надійшли проекти Договору про надання послуги з постачання теплової енергії (із здійсненням обслуговування і поточного ремонту внутрішньо будинкових систем постачання).

Адвокат Кулинич О.І. стверджує, що індивідуальні договори із кожним зі співвласників позивач мав право укладати тільки після того, як рішенням зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку буде обрана відповідна модель організації договірних відносин.

На переконання представника відповідача, рішення зборів співвласників, що оформлене датованим 25.09.2020 Протоколом є результатом службового підроблення зі сторони посадових осіб КП «Теплокомуненерго», а тому обов`язок оплачувати послуги з постачання теплової енергії у відповідача не виник. У надісланих на адресу відповідача платіжках зазначено, що йому надаються послуги з централізованого теплопостачання, а не послуги з постачання теплової енергії, тому нараховувати оплату саме за постачання тепла позивач права не має, у проекті Договору та у Протоколі зборів співвласників зазначені різні площі будинку 3698,7 кв. м та 4503,70 кв. м (том 1 а.с. 99-107).

Позивач доводи представника відповідача заперечив і у відповіді на відзив вказав, що власники усіх квартир житлового будинку АДРЕСА_1 уклали індивідуальні договори з КП «Теплокомуненерго» на постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем. Такий індивідуальний правочин уклала і голова ОСББ «Наш дім 130» ОСОБА_2 .

Також позивач вважає, що результати проведених Головним управлінням Держпроспоживслужби перевірок за зверненням ОСОБА_3 спростовують твердження представника відповідача про незаконність надісланих на адресу його довірителя рахунків, а встановлені рішенням суду у справі №925/1294/23 обставини щодо опалювальної площі житлового будинку АДРЕСА_1 - спростовують позицію представника про відсутність обґрунтовано визначеної опалювальної площі будинку ( том 1 а.с.136-141).

Поданими до суду 11.10.2024 письмовими поясненнями представник відповідача доводи позивача заперечив і, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, стверджує, що позивач на підтвердження існуючого у відповідача перед ним боргу не надав первинних бухгалтерських документів (том 1 а.с.210-213).

В доповненнях до відповіді на відзив представник позивача навів розмір тарифів та розрахунки, які застосовані при обрахуванні наданої відповідачу послуги з постачання теплової енергії (том 1 а.с.216-219).

Суд прийняв заяви представників сторін по суті справи.

10.07.2024 позовна заява прийнята до розгляду і в ній відкрите спрощене позовне провадження.

02.09.2024 через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до комунального підприємства «Теплокомуненерго», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш Дім 130», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 про захист прав споживача.

Постановленою 15.10.2024 ухвалою суд відмовив ОСОБА_1 у поновленні строку для подання зустрічного позову та прийняття зустрічного позову.

Прийнятою 29.01.2025 постановою Черкаський апеляційний суд ухвалу районного суду від 15.10.2024 скасував, а справу повернув для продовження розгляду.

Постановленою 13.03.2025 ухвалою суд клопотання представника відповідача про поновлення строку для подачі зустрічного позову задовольнив, але у прийнятті його до розгляду спільно з первісним позовом відмовив.

Ухвала суду від 13.03.2025 скасована Черкаським апеляційним судом.

06.06.2025 суд вимоги за зустрічним позовом об`єднав в одне провадження з первісним позовом і змінив порядок вирішення спірних правовідносин зі спрощеного позовного провадження на загальне позовне провадження, про що в означену дату постановив ухвалу.

14.08.2025 у справі закрите підготовче провадження та призначений її розгляд по суті суддею одноособово у відкритому судовому засіданні о 10 годині 02.10.2025.

02.10.2025 і 22.10.2025 відповідач і його представник адвокат Кулинич О.І., будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення судових засідань з вирішення спірних правовідносин, до суду не з`явились, заяв про розгляд справи за відсутності позивача не подавали.

22.10.2025 зустрічний позов ОСОБА_1 суд залишив без розгляду, а розгляд справи продовжив за відсутності відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Кулинича О.І., які належним чином повідомлені про час та місце проведення засідання, однак до суду не з`явилися, про що постановив ухвалу.

Представник позивача Шляпін О.Ю. заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. На обґрунтування позиції свого довірителя пояснив, що квартира АДРЕСА_3 є власністю відповідача, що підтверджують відповідні докази, у квартиру постачається тепло, однак відповідач за це позивачу кошти не сплачує.

Також представник позивача зазначив, що технічну інвентаризацію будинку Підприємство замовити не може, оскільки для цього у нього відсутні правові підстави, опалювальну площу будинку визначили шляхом одержання відомостей з технічних паспортів власників квартир, а також колишнього управителя будинку ЖЕКу.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши викладені у позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив та письмових поясненнях представника відповідача обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.07.2021 квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (том 1 а.с.6).

Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» міста Монастирище (далі у тексті також Підприємство, позивач) утворене згідно з рішенням Монастирищенської міської ради від 16.09.2015 шляхом перетворення дочірнього підприємства «Теплокомуненерго» публічного акціонерного товариства «Монастирищенський ордена Трудового Червоного прапора машинобудівний завод» і предметом його діяльності є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, пари, холодної та гарячої води, кондиційованого повітря, що підтверджує досліджена судом копія витягу із Статуту підприємства в редакції від 23.03.2023 та копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (том 1 а.с.51-53).

Згідно з довідкою міського голови від 10.08.2023 за вихідним №567 послуги з теплопостачання для усіх споживачів міста Монастирище та села Нове Місто упродовж жовтня 2020 - квітень 2023 років включно надавались комунальним підприємством «Теплокомуненерго» (том 1 а.с.14).

Надання послуг з постачання теплової енергії через єдину централізовану систему опалення в житлові будинки міста підтверджується актами комісії про готовність теплового господарства до роботи в опалювальні періоди 2020-2024 років (а.с.16-17); актами фіксації початку та завершення опалювальних сезонів 2020-2024 років (а.с.18-20); показами загально будинкового засобу обліку теплової енергії багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 ( том 1 а.с.21); рішеннями виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про початок опалювальних сезонів №135 від 24.09.2020, №190 від 23.09.2021 «Про початок опалювального сезону 2021-2022 років», №154 від 28.09.2022 «Про початок опалювального сезону 2022-2023 років», №209 від 04.10.2023 «Про початок опалювального сезону 2023-2024 років»(том 1 а.с.24-25).

Тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та на послуги з постачання теплової енергії, які надає споживачам КП «Теплокомуненерго» міста Монастирище, затверджені рішеннями виконавчого комітету міської ради №3 від 21.12.2020, №191 від 23.09.2021, №276 від 22.12.2021, №155 від 28.09.2022, №183 від 31.08.2023, №247 від 24.10.2023, №183 від 31.08.2023 (том 1 а.с.26-36).

За змістом розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії КП «Теплокомуненерго» для котельні по вул. Соборній, 122-і, як додатків до рішення виконавчого комітету №3 від 21.12.2020, двоставковий тариф на теплову енергію з податком на додану вартість для населення складає 1314,98 гривень (а.с.221-228).

Рішення виконавчого комітету міської ради №3 від 21.12.2020 офіційно оприлюднене 25.12.2020 у місцевій газеті «Зоря» (том 1 а.с. 229-230).

Розмір плати за абонентське обслуговування з 01.06.2021 встановлений на рівні 31 грн. 70 копійок і затверджений наказом керівника відповідача від 09.06.2021 ( том 1 а.с.38).

За змістом калькуляції витрат та розрахунку плати за обслуговування внутрішньо будинкових систем КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище розмір плати складає 0,19 грн. за 1 кв. м в місяць. При визначенні плати в розрахунку використана загальна площа приміщень будинку 4503,70 кв. м (том 1 а.с.41).

15.07.2021 відповідач звернувся до позивача із заявою, в якій просив надати проект договору про житлово - комунальні послуги, які надає Підприємство (том 1 а.с. 7).

19.07.2021 позивач надав відповідачу два примірники проекту Договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії (із здійсненням обслуговування і поточного ремонту внутрішньо будинкової системи теплопостачання) (том 1 а.с.8).

12.08.2021 сторони врегулювали відносини з приводу боргу в розмірі 1630,41 гривень і ця заборгованість відповідачу анульована (том 1 а.с.9-10).

16.10.2023 та 29.03.2024 позивач надіслав на адресу відповідача досудові попередження, в яких вимагав сплатити заборгованість на надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 22155,41 грн. та 28902,53 грн. відповідно (том 1 а.с.11-12).

Згідно з розрахунком позивача, з липня 2021 року по травень 2024 року відповідачу нарахований борг за спожите тепло в розмірі 31000,6 гривень (том 1 а.с.13). У серпні 2021 року відповідач заплатив позивачу 0,36 грн., а у вересні 2021 року 0,08 грн.

Досліджуючи копію витягу Договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії (зі здійсненням обслуговування і поточного ремонту внутрішньо будинкової системи тепло постання) від 19.07.2021 суд встановив, що за умовами запропонованого до укладення Договору, позивач бере на себе зобов`язання надавати споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення і обсяг спожитої споживачем послуги пропонує визначати як обсяг теплової енергії на опалення приміщення споживача, обсяг теплової енергії на опалення місць загального користування, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції)(пункт 1 Договору).

Водночас, пункт 2 проекту Договору визначає вимоги щодо якості послуги, зокрема, температура носія повинна відповідати температурному графіку внутрішньо будинкової системи теплопостачання в частині подавального трубопроводу 43,5-95 градусів С; тиск теплоносія в подавальному трубопроводі становить від 40 до 55 метрів водяного стовпа, а в зворотному від 25 до 35 метрів водяного стовпа; дотримання нормативної температури повітря в приміщеннях.

Також у Договорі наведена інформація про споживача, адреса квартири, опалювальна площа приміщення споживача 47,8 кв. м, опалювальна площа будинку 3698,7 кв. м, теплове навантаження будинку 0,265461 Гкал/год., у будинку відсутній індивідуальний тепловий пункт.

Відповідно до п. 5 проекту Договору будинок обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, який встановлений у підвальному приміщення будинку (том 1 а.с.108).

Копії рахунків на оплату послуг позивача підтверджують, що розрахунки вчинялись згідно з тарифом 1314,89 грн. 1 Гкал. У квитанціях рахунках за вересень 2021, вересень 2022 та червень 2023 року зазначена назва послуги «централізоване опалення» (том 1 а.с.109).

Поряд з цим, у досліджених судом копіях рахунків за липень - грудень 2021 року, січень грудень 2022 року, січень грудень 2023 та січень травень 2024 року оплата нарахована за послуги з постачання теплової енергії (том 1 а.с.236-241).

Згідно з копією Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 25.09.2020, загальна кількість співвласників всіх квартир та нежитлових приміщень - 93, загальна площа усіх квартир та нежитлових приміщень 4503,70 кв. м, у зборах взяли участь особисто та/або через представників 56 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення загальною площею 2379 кв. м.

На зборах, окрім організаційних питань щодо їх проведення, вирішувалось питання обрання моделі договірних відносин для укладення із КП «Теплокомуненерго», як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, а також питання доручення виконання робіт (послуг) з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Досліджуючи копію Протоколу суд встановив, що із 56 заявлених учасників «за» індивідуальну модель договорів та доручення виконання робіт з технічного обслуговування системи внутрішньобудинкової системи теплопостачання проголосували всі одноголосно. Однак, у списках осіб, які взяли участь у зборах та голосуванні, ОСОБА_50 (порядкові номери 13, 52), ОСОБА_29 (порядкові номери 40, 53) та Пуздерко (порядкові номери 37, 50) враховані двічі (том 1 а.с. 113-121).

Голова ОСББ «Наш дім 130» Належита А.С. на датовану 25.01.2021 заяву ОСОБА_3 повідомила, що збори співвласників будинку у 2020 році не проводились у зв`язку із карантинними заходами (том 1 а.с.122).

Копії витягів з Договорів з індивідуальними власниками підтверджують, що кожен співвласник будинку АДРЕСА_1 уклав з позивачем індивідуальний договір на постачання теплової енергії (том 1 а.с. 157-186).

Проведеною з 08.04.2024 по 12.08.2024 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській області позаплановою перевіркою дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів порушень не виявлено (том 1 а.с.149-151).

Зазначені обставини визнаються сторонами.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

За змістом статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Цій конституційній засаді кореспондує ч.3 ст. 3 ЦПК України, згідно з якою провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а також ст.5 ЦК України, відповідно до якої акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності ; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи ; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Закон «Про житлово комунальні послуги» прийнятий 09.11.2017. Більшість його норм в дію введені 10.12.2017, але пункт 7 частини першої, пункт 10 частини другої та пункт 2 частини четвертої статті 7, частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18, частини першої статті 26 набрали чинності з 01 січня 2019 року.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у липні 2021 року і тривали до травня 2024 року включно.

Пункт 5 частини першої Закону житлово комунальні послуги визначає як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

В силу п. 6 частини першої ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частини першої ст. 12 Закону України «Про житлово комунальні послуги» (в редакції закону 1060-IX від 01.05.2021) надання житлово комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Водночас, частина 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладає на індивідуального споживача обов`язок укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Згідно з п.45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання послуги у порядку і випадках, визначених законом (зокрема з урахуванням рішення співвласників багатоквартирного будинку щодо обраної моделі договірних відносин у багатоквартирному будинку).

Частини друга - третя ст. 12 Закону «Про житлово комунальні послуги» (в редакції Закону №1060-ІХ від 03.12.2020) унормовують, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом(ч.1,3, 4 ст. 13 Закону «Про житлово комунальні послуги»).

Особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку визначає ст. 14 Закону «Про житлово комунальні послуги» і її частина перша унормовує, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

Частина п`ята ст. 14 Закону унормовує, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до п.6 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 (далі у тексті також Правила №830), виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам:

за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем - до межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі) та інженерно-технічних систем приміщення споживача;

за договором з колективним споживачем, колективним договором, індивідуальним договором, договором з власником (користувачем) будівлі - до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі).

Згідно з п.24 зазначених Правил розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Пункт 37 Правил № 830 не звільняє споживача від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Досліджені судом копія витягу з проекту Договору та копії доказів його надіслання відповідачу ОСОБА_1 підтверджують, що проект Договору з ОСОБА_1 , як індивідуальним споживачем, надісланий відповідачу згідно з його заявою і упродовж 30 днів з часу отримання двох примірників запропонованого до укладення правочину відповідач не відмовився від нього, не надав заперечень щодо його умов і не склав протокол розбіжностей, а продовжував користуватись поставленим теплом і сплатив за нього 0,44 грн.

Крім того, суд враховує, що відповідач факт отримання від позивача житлово комунальних послуг не заперечує, визначений до сплати їх розмір не оспорює, тому оплата житлово - комунальних послуг, якими споживач скористався, є його обов`язком і відсутність письмово оформленого договору з надавачом послуг не звільняє його від цього обов`язку.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №14-280цс18.

Посилання представника відповідача на те, що індивідуальні договори із кожним зі співвласників позивач мав право укладати тільки після того, як рішенням зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку буде обрана відповідна модель організації договірних відносин, суд відхиляє, скільки норми діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства про житлово комунальні послуги таких наслідків на випадок не обрання зборами співвласників моделі договірних відносин не передбачають.

Адже фактично, між сторонами існують договірні правовідносини згідно з надісланим відповідачу за його заявою проектом Договору з індивідуальним споживачем теплової енергії.

Крім іншого, аналізуючи наведені норми та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що обов`язок оплачувати отримані житлово комунальні послуги за відсутності договору про надання комунальних послуг із виконавцем таких послуг у письмовій формі в споживача виникає в силу Закону.

Перевіривши доводи сторони відповідача про те, що датований 25.09.2020 Протокол зборів співвласників три члени ОСББ підписали двічі, суд встановив, що власниця квартири АДРЕСА_4 площею 44,5 кв. м ОСОБА_50 у протоколі зазначена такою, яка за прийняття рішення щодо обрання голови та секретаря зборів проголосувала двічі. Також за обрання моделі договірних відносин з КП «Теплокомуненерго» власниця квартири АДРЕСА_5 площею 47,9 кв. м ОСОБА_29 зазначена такою, що голосувала двічі. Аналогічним чином зафіксоване голосування за прийняття рішення про доручення виконання робіт (послуг) з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем власниця квартири АДРЕСА_6 площею 44, 5 кв. м зазначена такою, що проголосувала двічі.

Відповідно до абзацу першого ч.13 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень, визначених абзацами другим - сьомим цієї частини.

Дослідженням Протоколу зборів співвласників від 20.09.2020 суд встановив, що винесені на збори рішення приймались 56 власниками квартир, загальна площа цих квартир складає 2379 кв. м.

Аналізуючи наведені приписи закону та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що за обрання голови та секретаря зборів проголосувало 55 співвласників загальною площею квартир 2328,5 кв. м; за обрання моделі договірних відносин 55 співвласників із загальною площею квартир 2331,1 кв. м; за доручення виконання робіт (послуг) з технічного обслуговування - 55 співвласників із загальною площею квартир і нежитлових приміщень 2334,5 кв. м.

Вказані площі перевищують 50 відсотків загальної площі 4503,70 кв. м, а тому датовані 20.09.2020 і оформленні Протоколом рішення зборів співвласників з 1-го, 3-го та 4-го питань вважаються прийнятими.

Згідно з частиною першою ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі у тексті також Закон №2119-VIII) рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. У будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

При цьому для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано (ч.1 ст. 9, ч.1 ст. 10 Закону №2119-VIII).

Абзацом третім ч.1 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» унормовано, що витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Стаття 19 Закону України «Про теплопостачання» покладає на споживача обов`язок щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку та регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. За наведеного, всі співвласники будинку (власники квартир), в тому числі і власники квартир з індивідуальним опаленням, повинні брати участь у загальних витратах на опалення будинку пропорційно займаній площі житла.

Згідно з пунктами 4, 5, 9 Правил №830 від 21.08.2019 послуга надається споживачу для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт споживача для потреб опалення та приготування гарячої води. Виконавець забезпечує безпечне постачання теплоносія відповідно до цих Правил та умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Теплоносій подається в обсязі відповідно до теплового навантаження будівлі. Значення температури теплоносія повинно відповідати температурному графіку теплової мережі (в частині температури подавального трубопроводу), значення тиску - гідравлічному режиму теплової мережі відповідно до умов договору. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із п. 31 Правил № 830 вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.

Пунктами 32,33 Правил №830 визначено, що плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду) та умовно-постійної частини тарифу (протягом року). Плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.

У разі коли співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування.

Доказів того, що співвласники багатоквартирного будинку не дійшли згоди з виконавцем розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку суду не надано.

Нарахування плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (0,19 грн. за 1 кв. м площі квартири щомісячно) відповідач не оспорює.

Закон України «Про теплопостачання», зокрема, містить такі визначення:

сфера теплопостачання - сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам;

система автономного теплопостачання - внутрішньобудинкова система опалення, яка використовується для теплозабезпечення окремого багатоквартирного будинку;

система децентралізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії потужністю від 1 до 3 Гкал/год, місцевих (розподільчих) теплових мереж;

система помірно-централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії потужністю від 3 до 20 Гкал/год, магістральних та/або місцевих (розподільчих) теплових мереж;

система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання;

теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Згідно із пунктами 34, 35 Правил №830 рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором.

Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Відповідно до п. 38 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Аналізуючи наведені норми суд приходить до висновку, що зазначена у рахунках на оплату послуга «централізоване теплопостачання» не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати надані послуги з постачання тепла, позаяк судом встановлено і сторонами визнається, що позивач постачає відповідачу теплову енергію для опалення його квартири, місць загального користування, допоміжних приміщень будинку та забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення.

Тобто позивач, будучи єдиним теплопостачальним підприємством у місті та селі Нове Місто, виробляє теплову енергію, транспортує її та постачає (відпускає) споживачам, що по своїй суті фактично відповідає критерію централізованого опалення, яке визначається як система теплопостачання, яка подає тепло від одного потужного джерела (наприклад, ТЕЦ або великої котельні) до багатьох будівель одночасно через мережу трубопроводів.

При цьому чинним законодавством України не передбачено підстав для звільнення споживача (відповідача) від оплати фактично йому наданих послуг, у зв`язку із недоліками у виставлених на оплату рахунках.

Факт надання позивачем послуг у повному обсязі та якісно відповідач не заперечує, доказів того, що нарахування послуг з теплопостачання здійснено з порушенням вимог діючих законів та правил суду не надав.

Також суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що заявлені до його довірителя вимоги не підлягають задоволенню з мотивів наявної розбіжності у показниках площі житлового будинку АДРЕСА_1 , та звертає увагу, що у проекті Договору від 19.07.2020 площа 3698,7 кв. м вказана як опалювальна площа будинку (том 1 а.с. 108), а в Протоколі зборів співвласників площа 4503,70 кв. м, як загальна площа усіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку (том 1 а.с.113).

За наведеного, доводи представника відповідача не відповідають критерію достовірності, оскільки у проекті Договору від 19.07.2021 та Протоколі зборів співвласників наведені відомості щодо двох різних видів площ будинку АДРЕСА_1 , тому вони і є різними.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу 31000,60 грн підлягає до задоволення повністю.

Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення основної суми боргу, просив у тому числі, стягнути інфляційні втрати в розмірі 20,72 грн та три проценти річних від простроченої суми 11,82 грн.

Відповідно до ч. 1 Закону «Про житлово комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово - комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена у ч.1 ст. 26 Закону «Про житлово комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

Згідно розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення платежу (вул. Соборна, 130 кв. 64), який наданий позивачем (том 1 а.с. 13), станом на 03.07.2024 відповідач має заборгованість по оплаті наданих послуг: сума основного боргу 31000,60 грн, інфляційні за час прострочення зобов`язання 20,72 грн, 3% річних від простроченої суми 11,82 грн, які нараховані на основну суму боргу. З таким розрахунком індексу інфляції та трьох процентів річних суд погоджується, вважає його правильним, відповідач цей розрахунок заборгованості не оспорив та не спростував, контр розрахунок заборгованості суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат розмірі 20,72 грн та трьох процентів річних в розмірі 11,82 грн підлягають до задоволення у повному об`ємі.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи позивача, які наведені у позові, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Отже, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, які спростовують позовні вимоги, суд не встановив.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог, згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 352, 354, 355, ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище 31033 (тридцять одну тисячу тридцять три) гривні 14 коп. боргу за спожиті житлово - комунальні послуги, який виник за період з 12.07.2021 до 31.05.2024, у тому числі 31000,60 грн за послугу з постачання теплової енергії (зі здійсненням обслуговування і поточного ремонту внутрішньо будинкової системи постачання), 20,72 грн інфляційних втрат та 11,82 грн 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення ухвалене і проголошене 03.11.2025.

Позивач: комунальне підприємство «Теплокомуненерго» міста Монастирище, місцезнаходження вул. Соборна, 122-І м. Монастирище Черкаської області, 19101, ідентифікаційний код 25584373, поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приват банк», МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Тетяна БАРСЬКА