Провадження № 2-о/752/393/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 жовтня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Ірпінської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

у липні 2025 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Ірпінської міської ради, звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло серії № НОМЕР_1 від 17.02.2015 року, виданого Виконкомом Ірпінської міської ради на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , померлому ОСОБА_2 , попри помилку в його прізвищі в документі (зазначено як ОСОБА_3 замість ОСОБА_4 ), що означає, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зазначена в свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.02.2015 року, яке видане Виконкомом Ірпінської міської ради, належала саме померлому чоловіку заявника - ОСОБА_2 , попри помилку в його прізвищі в свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.02.2015 року, виданому Виконкомом Ірпінської міської ради - як ОСОБА_3 ; зобов`язати органи, що видають правовстановлюючі документи внести відповідні зміни.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 19.04.2008 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, і після його смерті залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_2 .

Заявник вказує, що як спадкоємець першої черги після смерті чоловіка, вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, однак через помилку в свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.02.2015 року, виданому Виконкомом Ірпінської міської ради, де прізвище власника квартири (її померлого чоловіка) помилково вказано ОСОБА_3 замість правильного ОСОБА_4 , їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на те, що правовстановлюючий документ формально не підтверджує право власності померлого на зазначене житло, в зв`язку із чим для надання можливості оформлення спадщини необхідно встановити факт належності цього правовстановлюючого документа ОСОБА_2 , заявник просить заяву задовольнити.

Ухвалою судді від 16.07.2025 року, після усунення недоліків заяви, відкрито провадження в справі та призначено судове засідання (а.с. 32).

Заявник і заінтересовані особи про день, час і місце розгляду справи повідомлені в установленому цивільним процесуальним законодавством порядку, в судове засідання не з`явилися.

Від представника заявника до суду надійшла заява, в якій ОСОБА_5 просить провести судове засідання без її та заявника участі. Заяву просить задовольнити.

Від Виконавчого комітету Ірпінської міської ради надійшла заява, в якій представник ОСОБА_6 просить справу розглядати без участі Виконавчого комітету Ірпінської міської ради.

Пояснень на заяву від Виконавчого комітету Ірпінської міської ради до суду не надходило.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.04.2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 19.04.2008 року (а.с. 15).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.02.2015 року, посвідченого Виконкомом Ірпінської міської ради, квартира АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_7 - в рівних частках (а.с. 12-13).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Постановою від 20.09.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на ім`я дружини померлого ОСОБА_1 та на ім`я малолітньої доньки померлого - ОСОБА_8 на 1/2 частку майна кожній, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказану квартиру (а.с. 11).

Згідно з довідкою від 05.04.2024 року вих. № 171/02-14 спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є: дружина померлого - ОСОБА_1 і малолітня донька померлого - ОСОБА_8 (а.с. 5).

Звертаючись до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 просить встановити факти належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.02.2015 року та зобов`язати органи, що видають правовстановлюючі документи внести відповідні зміни, посилаючись на те, що в цьому документі допущено помилки при його складанні, а саме неправильно вказано прізвище її чоловіка - співвласника квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення цього юридичного факту їй необхідно для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з абз. 1 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Однак, заявником не наданожодних належних та допустимих доказів належності саме ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.02.2015 року та неможливості внести відповідні зміни до правовстановлюючого документа, а заявляючи вимоги про зобов`язання видати правовстановлюючий документ, ОСОБА_1 не зазначено відповідний орган до повноважень якого відноситься вирішення вказаного питання, при цьому судове рішення повинно стосуватися конкретної особи - певних учасників правовідносин, і не може бути безособовим.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Однак, заявником не доведено, що встановлення даного факту - належності свідоцтва про право власності на житло серії № НОМЕР_1 від 17.02.2015 року, виданого Виконкомом Ірпінської міської ради на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , померлому ОСОБА_2 , породжує для неї будь-які юридичні наслідки.

До того ж, за змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та потреба в такому захисті виникає тоді, коли зазначені права порушені, невизнаються чи оспорюються іншими особами, натомість заявником не надано суду ні одного підтвердження того, що факт належності саме ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.02.2015 року оспорюється будь-якими особами, установами чи організаціями.

Також встановлення факту належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право власності на житло суперечить вимогам ст. 4 ЦПК України, оскільки судом не може вирішуватися питання про права особи, яка не є учасником процесу, при цьому згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника, а відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За таких обставин, оцінюючи всі докази, які були досліджені в судовому засіданні в їх сукупності та приймаючи до уваги те, що вимога заявника про встановлення факту належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право власності на житло суперечить положенням цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Ірпінської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко