Справа № 932/5149/25
Провадження № 2/202/3535/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

цивільну справу № 932/5149/25

за позовом

ОСОБА_1

до

Дніпровської міської ради

Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради,

треті особи, які не заявили самостійних вимог щодо предмету спору:

ОСОБА_2

ОСОБА_3

про визнання права на приватизацію житла та зобов`язання вчинити певні дії, -

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Мисечко К.О.

представників відповідача Дніпровської міської ради Чайки В.Є., ОСОБА_4

третіх осіб - ОСОБА_2 , Корж Є.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що звернувся до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради з заявою з додатками про передачу в приватну сумісну власність квартири АДРЕСА_1 , яку він займає разом з членами сім`ї на підставі ордеру на житлове приміщення від 17.05.1963 №554, що був виданий його батьку та на підставі рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 17.10.2008 були змінені умови найму в зв`язку зі смертю батька.

20.01.2025 Департамент ЖГ ДМР відмовив йому у приватизації з підстав ненадання необхідних, на думку відповідача, документів, у тому числі відомостей про реєстрацію та документів, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду його донькою, ОСОБА_2 , з 01.01.1993 по 10.02.2009, та онукою, ОСОБА_3 , з 31.07.2005 по 08.02.2013.

Вважає, що дії Відповідача є безпідставними, відмова у приватизації квартири є незаконною (протиправною) з огляду на те, що вона суперечить ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Враховуючи викладене просив суд визнати безпідставною відмову органу приватизації передати у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 з державного житлового фонду; визнати право на приватизацію житлової площі за ОСОБА_1 та членам його сім`ї, шляхом зобов`язання органу приватизації квартири АДРЕСА_1 та прийняти документи від останніх за відсутності документів, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_2 з 01.01.1993 по 10.02.2009 та ОСОБА_3 з 31.07.2005 по 08.02.2013.

12.06.2025 по справі відкрите загальне позовне провадження, відповідачу та третім особам встановлено строк для подання відзиву та пояснень на позов.

07.07.2025 відповідачем Дніпровською міською радою подано відзив на позов з якого випливає, що міська рада позов не визнає з тих підстав, що позивач не подав необхідних документів до органу приватизації і не лише документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, а інші, зазначені у відмові Департаменту. Позивачем не надано доказів повторного звернення до Департаменту з документами, які були зазначені у відмові, а відтак звернення до суду є передчасним. Отже, ДМР та Департамент діяли у межах свої повноважень і відповідно до чинного законодавства, оскільки саме на ОСОБА_1 покладено обов`язок довести невикористання права на приватизацію, як на особу, яка звернулася за приватизацією.

Враховуючи викладене просили у задоволенні позову відмовити.

02.09.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Представник ДМР підтримав доводи відзиву та просив у позові відмовити.

Треті особи просили позов задовольнити з зазначених у ньому підстав.

Представник відповідача - Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про та місце судового розгляду повідомлений судовою повісткою.

Заслухавши учасників судового розгляду, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.1963 року видано ордер № 554 на заняття квартири АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_5 , на склад сім`ї з п`яти осіб: на нього, жінку ОСОБА_6 та синів ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 .

Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради №644 від 17.10.2008 у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 особовий рахунок на вказану квартиру відкрито на його сина ОСОБА_1 (Позивач), одного.

За даними картотеки з питань реєстрації фізичних осіб у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 був зареєстрований з 01.04.1976 по 28.051976, з 24.07.1978 по 27.11.1986 та з 27.10.1989 по теперішній час; ОСОБА_2 з 10.02.2009 по теперішній час; ОСОБА_3 з 08.02.2013 по теперішній час.

З пояснень позивача та третіх осіб встановлено, що вони фактично також проживають за вказаною адресою.

Судом встановлено, що будинок, в якому знаходиться спірна квартира, яку займають позивачі, перебуває в комунальній власності. Таким чином, вирішення питання щодо приватизації квартири належить до компетенції Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради.

ОСОБА_1 звернувся до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою про оформлення в приватну (спільну сумісну) власність вказаної квартири в порядку безоплатної приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

20.01.2025, за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 , Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради надав відповідь-відмову, яка викладена у листі про розгляд заяви від 20.01.2025 №3/16-341, та зазначив, що заявником не надані усі необхідні документи, а саме: заява на приватизацію не оформлена належним чином в частинах зазначення імені наймача та підписів повнолітніх членів сім`ї; відсутня копія довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки ОСОБА_2 ; копії документів, наданих органами державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї, не надані в повному обсязі; відсутні відомості про реєстрацію та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_2 з 01.01.1993 по 10.02.2009, ОСОБА_3 з 31.07.2005 по 08.02.2013.

Під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи позову про те, що після 20.01.2025 ОСОБА_1 повторно подав до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради заяву на приватизацію, яка оформлена належним чином, копію довідки РНОКПП ОСОБА_2 , копії документів, наданих органами державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї, не надані в повному обсязі; довідки про невикористання житлових чеків.

З листів-відповідей АТ «Ощадбанк» Філія Дніпропетровське обласне управління від 17.07.2025 на звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.07.2025 судом встановлено, що управління не може надати інформацію, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_2 з 01.01.1993 по 10.02.2009, ОСОБА_3 з 31.07.2005 по 08.02.2013, оскільки списки громадян, які мають право на одержання приватизаційних паперів складалися станом на 1992 рік місцевими Радами на підставі заяви одержувача та пред`явлення паспорта, і вони існують лише в документальній формі (паперових носіях) і є єдиним джерелом інформації для підготовки довідки, однак у Банку вказані списки відсутні, а тому Банк не може надати інформацію щодо використання житлових чеків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

З довідки Департаменту житлового господарства ДМР від 18.07. 2025 судом встановлено, що ОСОБА_2 не брала участі в безоплатній приватизації та не використовувала житловий чек на приватизацію житлового фонду у м. Дніпрі за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У частині третій статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (частина друга статті 2 Закону).

Квартира АДРЕСА_1 не є квартирою, яка не підлягає приватизації у розумінні ч.2 ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до частини четвертої статті 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

У частині десятій статті 8 вказаного Закону закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення № 396), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Так, громадянин подає до органів приватизації такі документи:

заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;

копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);

довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;

технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;

документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);

заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

За змістом наведених нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Положеннями статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Аналіз вищевикладених статей свідчить про те, що встановлене законом право громадянина на житло, у тому числі і на приватизацію житла презюмується і підлягає захисту у разі його порушення.

У цій справі суду не надано доказів, що ОСОБА_1 виконав вимоги пункту 18 Положення № 396 та подав до Департаменту ЖГ ДМР усі необхідні документи для реалізації свого права на приватизацію, тобто матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що позивач звернувся до органу приватизації про передачу йому у власність спірної квартири із дотриманням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, а орган приватизації незаконно порушив їх право на приватизацію.

Крім того, до АТ «Ощадбанк» Філія Дніпропетровське обласне управління та до Департаменту житлового господарства ДМР, з метою отримання довідки про невикористання житлових чеків, члени сім`ї позивача звернулися вже після звернення до суду з цим позовом.

Отже, виходячи із встановлених обставин справи, суд доходить висновку, що право ОСОБА_1 на приватизацію відповідачами порушено не було, а відтак позов задоволенню не підлягає.

При цьому суд зазначає, що відмова у позові у цій справі не є перешкодою для звернення ОСОБА_1 до органу приватизації із дотриманням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян та оскарження рішення органу приватизації у випадку незгоди з ним.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 13, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склала 30.10.2025

Суддя АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО