Справа № 463/7389/24 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 22-ц/811/1962/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Cуддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Cекретар Іванова О.О.

З участю представника позивачки- адвоката Жаровського К.К., представника відповідачів- адвоката Стадник Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №463/7389/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 01 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,- про усунення перешкод в користуванні майном

в с т а н о в и в :

06 серпня 2024 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном. Просить зобов`язати відповідачів:

-не чинити їй, як власнику кв. АДРЕСА_1 перешкод у користуванні приміщенням вбудованої шафи, як складової частини її квартири;

-привести за власний рахунок вбудовану шафу до попереднього стану.

Позовна заява мотивована тим, що вона є громадянка Німеччини та є власницею квартири АДРЕСА_1 . Згадану квартиру вона набула в порядку спадкування.

Згідно Технічного паспорта успадкована квартира складається з 2-х кімнат, кухні, ванної кімнати, вбиральні та приміщення вбудованої шафи. Вбудована шафа завжди використовувалася сім`єю позивача для зберігання речей необхідних в домашньому господарстві.

Відповідачі є співвласниками сусідньої квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться в цьому ж житловому будинку.

Після смерті її бабусі, колишньої власниці квартири АДРЕСА_2 -a ОСОБА_6 , відповідачі за відсутності позивачки належну до квартири АДРЕСА_2 вбудовану шафу самоуправно, на свій розсуд, переобладнали для власних потреб. Шляхом демонтажу дверей, відповідачі позбавили її, як власницю, можливості доступу до вбудованої шафи, обладнавши вхід до такої зі сторони власної квартири АДРЕСА_2 . Протиправними діями відповідачів їй створено перешкоди в праві користування та розпорядження приміщенням вбудованої шафи, як частини належної їй на праві власності квартири.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 01 травня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним. Спірне приміщення вбудованої шафи було обладнане її сім`єю ще до часу приватизації квартири, шафа використовувалася для зберігання речей необхідних в домашньому господарстві. Відповідачі самостійно переобладнали вбудовану шафу, чим позбавили її можливості користування такою. Вважає, що нею надано достатні та належні докази в підтвердження порушення відповідачами її права власності на майно.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 травня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задоволити її позов та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати пов`язані з поданням позовної заяви та апеляційної скарги.

15.07.2025 року відповідачка ОСОБА_3 надала суду відзив на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_8 .

У відзиві зазначає, що у спільному користуванні всіх співвласників квартир будинку АДРЕСА_3 перебуває балкон 3-го поверху , який слугує проходом на дах будинку. З балкону є вхід до квартири позивачки №6-а та вхід до ліфту, який не функціонує багато років. Вхід у ліфт більше 60-ти років тому перекритий фанерною перетинкою для убезпечення мешканців будинку від падіння у шахту ліфту.

На вході до неробочого холу ліфту була тимчасово облаштована «шафа» для зберігання банок та іншого інвентаря, що складається із задньої стінки, за якою знаходиться шахта ліфту та самовільно встановлених поличок між боковими капітальними стінами входу у ліфт. Цією «шафою» на вході до холу ліфту користувалися працівники ЖЕКу та всі мешканці будинку, в тому числі спадкодавиця ОСОБА_6 при житті. Тобто, «шафа» була і є місцем загального спільного тимчасового користування на час відсутності роботи ліфту і служить мешканцям для запобігання від падіння у шахту ліфту.

Вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Жаровського К.К. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 -адвоката Стадник Г.І., вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями ч.1ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 жовтня 2020 року, виданого приватним нотаріусом ЛМНО Герич І.Б., позивачка по справі ОСОБА_7 є спадкоємницею зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з: квартири АДРЕСА_1 . Квартира в цілому складається з двох житлових кімнат, житловою площею 40,0 кв.м та кухні загальна площа квартири 59,8 кв.м. До квартири відноситься комора в підвалі площею 10,5 кв.м. (.с.8).

Право власності ОСОБА_8 на спадкове майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (а.с.9).

Посилання представника позивачки ОСОБА_8 - адвоката Жаровського К.К. у поясненнях та доводах апеляційної скарги про те, що порушується право власності позивачки володіти своїм майном, яке приватизоване згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спростовується відомостями Свідоцтва про прийняття спадщини за законом від 13 жовтня 2020 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9) у якому право власності на вбудовану «шафу» не прописано.

Адвокат Жаровський К.К. намагався суду довести, що оскільки у Технічному паспорті на квартиру ОСОБА_6 від 28.08.1993 року є позначена вбудована «шафа» площею 0,3 кв.м, відтак така була власністю спадкодавиці і, відповідно, спадкоємиця ОСОБА_9 успадкувала таку та є власником.

Щодо Технічного паспорта - це документ у якому відображені приміщення, якими фактично користується замовних без зазначення права власності. Технічний документ не є правовстановлюючим документом, який дає підстави вважати особу власником.

З пояснень представників сторін, судом встановлено, що спірна «шафа» знаходиться у місці спільного користування мешканців, а саме, у коридорі будинку АДРЕСА_3 . «Шафа» була облаштована фанерною плитою на місці неробочого ліфта з метою перекрити вхід у ліфтовий хол, щоб запобігти падінням у ліфтову шахту. У спільному користуванні всіх співвласників квартир будинку АДРЕСА_3 перебуває балкон на 3-ьому поверсі будинку, який слугує проходом на дах будинку та з нього є вхід до квартири позивачки АДРЕСА_4 та вхід у ліфт будинку, який є неробочим. Згідно пояснень допитаних в суді першої інстанції свідків, вхід у ліфт був перекритий фанерною плитою та облаштований поличками встановленими між боковими капітальними стінами входу у ліфт. Зазначеною «шафою» користувалися працівники ЖЕКУ, мешканці будинку, маючи кожний свою поличку для зберігання речей. Представник відповідачів-адвокат Стадник Г.І. не заперечила, що облаштована мешканцями «шафа» у приміщенні ліфта була також при житті у користуванні спадкодавиці ОСОБА_6 , оскільки примикала до її квартири, однак багато років до смерті, через вік та стан здоров`я ОСОБА_6 не користувалася зазначеною «шафою», фанерні полички перейшли у непридатність, зруйнувалися, внаслідок чого у квартирі АДРЕСА_2 , де проживають відповідачі, на стіні примикаючій до так званої «шафи», утворилася сирість, внаслідок чого відповідачі підремонтували «шафу» та користуються самі та інші мешканці квартир.

Досліджувані судом обставини свідчать не про вчинення перешкод позивачці у користуванні майном, а про вжиття заходів для належного збереження свого власного майна від сирості, грибка та руйнування, а також для безпеки мешканців від падіння у шахту ліфту, яка є місцем загального користування та допоміжним приміщенням у розумінні п.п.2,6 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку-приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Спільне майно багатоквартирного будинку-приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несучо-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія;

За змістом ч.2ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні).

Згідно п.3.7 ДБН В.2.2-15:2019 допоміжні приміщення багатоквартирного житлового будинку-приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Квартира-комплекс взаємопов`язаних приміщень, що використовуються для проживання однієї сім`ї різного чисельного складу, який включає: основні приміщення-житлову (житлові) кімнату та допоміжні приміщення-кухню, ванну кімнату (душову), туалет (або суміщений вузол), а також передпокій, комору або вбудовану шафу ( п.3.15 ДБН В.2.2-15:2019).

Ліфтовий хол-приміщення перед входом до ліфта (ліфтів), що має огороджувальні конструкції з дверима у прорізах (п.3.21 ДБН В.2.2-15:2019.

Судом першої інстанції належно встановлено, а апелянтом не доведено, що самовільно облаштована шафа у ліфтовому холі була власністю спадкодавиці ОСОБА_6 та таку успадкувала та є власником позивачка ОСОБА_10 .

Відповідно до ч.1,2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.1 ч.1,ч.2ст.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. Право спільної власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

Будь-які переоладнання або перепланування приміщень загального користування (допоміжних приміщень) у жилих багатоквартирних будинках можуть проводити тільки за згодою всіх співвласників і за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. Тобто, щоб не порушувався принцип спільності здійснення права спільної сумісної власності, будь-яка дія стосовно спільного майна багатоквартирного будинку вимагає погодження всіх співвласників.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі № 452/2808/19.

Із матеріалів справи встановлено, що предметом спору у справі за позовом ОСОБА_2 є усунення перешкод користування власністю, а саме ліфтовим холом, який переобладнаний під «шафу». Позивачкою не надано доказів, що так звана «шафа» ввійшла у спадкове майно спадкодавиці ОСОБА_6 , доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст.375 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 01 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк