Справа № 463/9064/24 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/2187/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Іванової О.О.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішенняЛичаківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2024 року у справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Четверта львівська державна нотаріальна контора Львівської області, Приватний нотаріус Барбуляк Христина Миколаївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ,про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2024 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви покликається на те, що за адресою: АДРЕСА_1 , він проживав однією сім`єю разом з матір`ю ОСОБА_6 та її рідним братом ОСОБА_7 , з якими він був пов`язаний спільним побутом і взаємними правами та обов`язками.

Після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніхто із спадкоємців першої черги у встановлений законом шестимісячний строк не прийняв спадщини, тому його мати ОСОБА_6 як спадкоємець другої черги, яка фактично постійно проживала із спадкодавцем, вважається такою, що прийняла спадщину, так як не заявляла відмову від неї. Крім неї спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Оскільки ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і за життя не встигла оформити належне їй право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , до нього як до спадкоємця перейшло право на прийняття належної їй частки спадщини.

Однак, державний нотаріус Четвертої львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки 27 вересня 2011 року ОСОБА_7 знявся з реєстрації з їхнього будинку, незважаючи на те, що продовжував там проживати до своєї смерті.

З наведених підстав просив встановити факт, що має юридичне значення факт постійного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року, з врахуванням ухвали про виправлення описки від 05 грудня 2024 року, заяву ОСОБА_4 заяву задоволено частково.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що ОСОБА_1 є рідним сином померлого ОСОБА_7 , відтак належить до першої черги спадкоємців за законом, а заявник використав оскаржуване рішення суду для прийняття частини спадщини після смерті ОСОБА_7 в порядку спадкової трансмісії після смерті своєї матері ОСОБА_6 , яка належить до спадкоємців другої черги.

На момент своєї смерті спадкодавець проживав разом з сином в будинку АДРЕСА_2 , відтак встановлення факту проживання спадкодавця разом з ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_1 не відповідає дійсності.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_7 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 за вісім місяців до смерті.

Вважає, що відсутні підстави для розгляду справи в порядку окремого провадження, оскільки між учасниками справи існує спір про право.

Оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідно заявнику для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, даний спір підлягає розгляду виключно в порядку позовного провадження.

Встановлення факту проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_6 на день його смерті впливає на спадкові права, свободи та інтереси всіх спадкоємців померлого першої черги спадкування за законом, яких не було залучено до розгляду справи.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на те, що ОСОБА_7 27 вересня 2011 року був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , він продовжував проживати за цією адресою разом з ОСОБА_6 до його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

-факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

-встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

-заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 та від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21 та від 11 вересня 2024 року № 335/4669/23.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_6 та племінником її рідного брата ОСОБА_7 .

Витягом з реєстру Львівської територіальної громади №2024/001134397 від 02 лютого 2024 року підтверджується, що ОСОБА_4 проживає в будинку АДРЕСА_1 , де він зареєстрований з 18 жовтня 1994 року.

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, підтверджується, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, підтверджується, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з будинкової книги, на час своєї смерті ОСОБА_6 проживала в будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з будинковою книгою в будинку АДРЕСА_1 з 20 березня 2001 року по 27 вересня 2011 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_7 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до державного нотаріуса Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/20 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 13 вересня 2024 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/20 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої була його сестра ОСОБА_6 , яка вчасно не прийняла спадщину за законом на майно померлого брата і не оформила на себе право власності на вищевказану частину житлового будинку.

Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту спільного проживання ОСОБА_6 разом із спадкодавцем ОСОБА_7 однією сім`єю необхідно заявнику з метою успадкування 1/20 частки будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкової трансмісії.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 17 вересня 1980 року підтверджується, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_7 .

Отже, ОСОБА_1 належить до першої черги спадкоємців після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскаржуючи рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року, ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення заяви ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтовуючи тим, що встановлення факту постійного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушує його спадкові права, оскільки спадкодавець на час своєї смерті проживав в будинку АДРЕСА_2 .

З огляду на наведене, крім заявника на спадкове майно претендує також ОСОБА_1 , що свідчить про те, що під час розгляду заяви судом виник спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки під час розгляду справи виник спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, заяву ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини слід залишити без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Керуючись ст.ст. 294, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_4 заінтересовані особи: Четверта львівська державна нотаріальна контора Львівської області, Приватний нотаріус Барбуляк Христина Миколаївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.