Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/721/25
Номер проведження 2/508/371/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року Миколаївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Корсаненкової О.О.

за участю секретаря Сівачової І.М.,

розглянувши в селищі Миколаївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу № 508/721/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

У серпні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4640380 про наданння коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6 000, 00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. 25.11.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу № 25/11/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшло право вимоги до відповідача. Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 38 400, 00 грн.. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 зазначену заборговансіть та судові витрати. Крім того, позивач просив: в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»; та роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.

Ухвалою суду від 02.09.2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази, що становлять банківську таємницю.

08.09.2025 року на адресу від представника позивача надійшло клопотання про долучення реєстру боржників від 25.11.2024 року до договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 року.

23.09.2025 року на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані судом письмові докази.

Ухвалами суду від 30.09.2025 року, 15.10.2025 року розгляд справи було відкладено, через відсутність відомостей про вручення поштової кореспонденції відповідачу.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.

Відповідно до ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Про розгляд даної справи відповідач була повідомлена належним чином, про що свідчить поштовий конверт, що повернувся на адресу суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». У встановлений строк відзив на позов не подала.

Відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4640380, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6 000, 00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, шляхом підписання електронним підписом клієнта, відтворений з використанням одноразового ідентифікатора і був надісланий на її номер мобільного телефону. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку товариства електронним підписом, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору, про що свідчить пп.9.7.1 договору. Дата надання кредиту 11.05.2024 року або 12.05.2024 року. Даний договір містить електронний підпис ОСОБА_1 .

Згідно із умовами вказаного кредитного договору, товариство надає клієнту кредит, без забезпечення, на погоджений строк, у безготівковій формі, шляхом їх перерахування з використанням реквізитів платіжної картки клієнта на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Підписуючи даний договір, клієнт підтверджує, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», актуальна на дату укладання договору редакція яких розміщена на вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними та зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Всі додатки до цього договору, підписані сторонами, є невід`ємною частиною договору.

Зокрема, ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого тип кредиту - кредит; сума кредиту 6 000, 00 грн.; строк кредитування 360 днів; мета отримання кредиту для споживчих (особистих) потреб; спосіб та строк надання кредиту у безготівковій формі шляхом перерахування кредитодавцем коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше двох днів від дати укладення договору; стандартна процентна ставка 547, 50 % річних/або 1, 50 % в день; знижена процентна ставка 520, 13 % річних/або 1, 43 % в день; тип процентної ставки фіксована; реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою 14 745, 04 % відсотків річних, реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки 14 127, 11 % відсотків річних; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 32 400, 00 грн.; загальні витрати за кредитом з урахуванням зниженої процентної ставки 32 332, 50 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом, у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі 38 400, 00 грн.; штрафи: у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен 7-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. У випадку, коли сума кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, загальна суми неустойки (нарахованого штрафу) не може перевищувати розміру подвійної суми кредиту. У випадку, коли сума кредиту перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, загальна сума неустойка (нарахованого штрафу) не може перевищувати

розміру половини суми кредиту. У будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, обмежується сумою, визначеною у відповідності до Закону україни «Про споживче кредитування».

Згідно з інформацією акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку 11.05.2024 року було зарахування коштів у сумі 6 000, 00 грн.

Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК», на підставі договору про організацію переказу грошових коштів № 03012024-1 від 03.01.2024 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна»: 11.05.2024 року о 13:06:14 годині на суму 6 000, 00 грн., номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» - 5421970, призначення платежу зарахування на картку, маска картки НОМЕР_2 .

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1054, за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Положення ч. 1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства ( ч. 2 ст. 536 ЦК України)

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч.3 ст.11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту)другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із матеріалів справи вбачається, що 11.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4640380, у вигляді електронного документа, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 6 000, 00 грн, зі строком кредитування 360 днів, періодичністю платежів кожні 15 днів, зниженою процентною ставкою 1,43 % за кожен день користування кредитом, стандартною процентною ставкою 1,50 % за кожен день користування кредитом.

Для ознайомлення з умовами кредитування та підписання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4640380 позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор 23390.

Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4640380 містить відомості про те, що останній підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 23390 11.05.2024 року о 13:04:29 год.

До договору додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача ОСОБА_1 , відповідно до якої зазначені умови кредитування та складено графік платежів із зазначенням реальної річної процентної ставки 14 127, 11 % річних; загальної вартості кредиту 38 332, 50 грн. Зазначену таблицю також підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 23390 11.05.2024 року о 13:04:29 год.

Крім того, до договору додано паспорт споживчого кредиту, який містить відомості про те, що відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних умов кредитування. Підтвердила отримання всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договорі до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення вказаної інформації в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї в тому числі в разі невиконання зобов`язань.

Вказаний паспорт споживчого кредиту підписаний 11.05.2024 року о 13:03:03 год. ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 26709, тобто ще до підписання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4640380.

Судом встановлено, що договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорювала кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.

Отже, підписавши кредитний договір ОСОБА_1 посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами.

Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, а саме ТОВ «Лінеура Україна», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

Договір укладено в електронному вигляді з використанням електронно-цифрового підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону У країни «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які виникають із кредитного договору.

Прийняті на себе зобов`язання за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4640380, ТОВ «Лінеура Україна» виконало своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти, відповідно до умов укладеного договору.

Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4640380 від 11.05.2024 року відповідач не здійснив жодного платежу на погашення кредиту, у зв`язку з чим станом на 25.11.2024 року (менше визначеного договором строку кредиту - 360 днів) відповідач має прострочену заборгованість у сумі 26 910, 00 грн, яка складається з: 6 000, 00 грн заборгованості за тілом кредиту; 17 910, 00 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3 000, 00 грн. штрафні санкції.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 25.11.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 25/11/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Українські фінансові операції» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна», а ТОВ «Лінеура Україна» відступити ТОВ «Українські фінансові операції» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму кредиту, плату за кредитом пеню за порушення грошових ззобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «Лінеура Україна», з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, відповідно до додатку № 2 цього договору.

Згідно із актом прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» передав, а ТОВ «Українські фінансові операції» прийняв реєстр боржників кількістю 3679. ПІсля виконання ТОВ «Українські фінансові операції» вимог пункту 1.2. Договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 року, від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Українські фінансові операції» преходять права вимоги заборгованості від боржників та ТОВ «Українські фінансові операції» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Згідно із витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024 року ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за кредитним договором № 4640380, у розмірі 26 910, 00 грн., яка складається з: 6 000, 00 грн заборгованості за тілом кредиту; 17 910, 00 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3 000, 00 грн. заборгованість за пенею та штрафами.

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором про надання споживчого кредиту №4640380 від 11.05.2024 року, сума нарахованх процентів за користування грошовими коштами за 161 календарних днів (з 26.11.2024 року по 05.05.2025 року) складає 14 490, 00 грн.

Станом на час звернення до суду відповідачем коштів на рахунок попереднього кредитора (ТОВ «Лінеура Україна»), які були б перераховані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції» у зарахування на погашення кредитної заборгованості не сплачено.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст.516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ст.1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, оскільки відповідач не виконує в повному обсязі взяті на себе зобов`язання відповідно до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4640380 від 11.05.2024 року, та зважаючи на відступлення прав вимоги попередніми кредиторами факторові ТОВ «Українські фінансові операції», не виходячи за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення із ОСОБА_1 кредитної заборгованості у загальному розмірі 38 400, 00 грн. яка складається з: 6 000, 00 грн заборгованості за тілом кредиту; 32 400, 00 грн. заборгованість за процентами.

За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги про застосування положень ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. В свою чергу, згідно ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п.18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 11.05.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.

Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

За положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч. ч. 1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року, укладеного між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Є.О., заявкою на виконання доручення № 4640380 від 21.04.2025 року на загальну суму 10 000, 00 грн., детальним описом наданих послуг, актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 4640380 від 20.07.2025 року, відповідно до якого погоджено обсяг послуг на суму 10 000 00 грн. та рахунок на оплату № 4 від 20.07.2025 року.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та об`єму виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн.

Отже, в порядку ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 гривень, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 гривень, а всього 8 422, 40 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги про застосування положень ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України суд зазначає наступне.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» () заборгованість за кредитним договором №4640380 від 11.05.2024 року, у загальному розмірі 38 400, 00грн. (тридцять вісім тисяч чотириста гривень).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» () судові витрати в розмірі 8 422, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», 03045 м.Київ вул.Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2, .

Відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Олена КОРСАНЕНКОВА