Справа № 583/4479/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом

ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ»

про стягнення заборгованості по орендній платі,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Абрамович О.В. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по орендній платі за землю, в якому просить стягнути з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати орендної плати за договорами оренди землі № 127/18 від 06.042018 та № 128/18 від 06.04.2018 р. за період з 2019 по 2024 роки в розмірі 22215,16 грн., обрахованої без вирахування податків та обов`язкових платежів, а також 4100,58 грн. інфляційні збитки та 1177,39 грн. 3% річних. Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,7726 га, кадастровий номер :01:001:0299, яку успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_2 06.04.2018 р. ОСОБА_2 уклала з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» договір оренди землі № 127/18, відповідно до якого передала у строкове платне користування дану земельну ділянку строком на 10 років. Розмір орендної плати становив 10 % нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10378,18 грн. Також ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2974 га, кадастровий номер :01:001:2336, яку успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_2 06.04.2018 р. ОСОБА_2 уклала з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» договір оренди землі № 128/18, відповідно до якого передала у строкове платне користування дану земельну ділянку строком на 10 років. Розмір орендної плати становив 10 % нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 883,32 грн. Пунктом 10 даних договорів передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексації. Згідно п.11 договорів орендна плата вноситься у такі строки: 1 (один) раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня. Загальна сума недоплати орендної плати з урахуванням індексації по договорам оренди землі № 127/18 та № 128/18 від 06.04.2018 р. за період з 2019 по 2024 роки становить 22215,16 грн. У зв`язку з несвоєчасною виплатою орендної плати та відповідно до положень ст. 625 ЦК України позивач має право стягнути з відповідач збитки від інфляції за весь період прострочення та 3 % річних від суми боргу.

14.10.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» (Орендар) було укладено договір оренди землі № 127/15 та № 128/15 від 06.04.2018 року. ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» вважає за необхідне заперечити проти наведених в позові сум та розрахунків з огляду на наступне. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 тільки 21.01.2020 року (відповідно до Свідоцтва про право на спадщину) успадкував земельні ділянки з кадастровим номером :01:001:2336 та кадастровим номером :01:001:0299. Отже, Товариство не мало можливості виплатити заборгованість Позивачу до січня 2020 року. На підставі вищевикладеного, нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну виплату заборгованості не може застосовуватись до Товариства, так як не виплата була пов`язана тільки з тим, що Позивач не вчиняв жодних дій для її отримання. Також зазначає, що 31.01.2020 року до договорів № 127/18 та 128/18 від 06 квітня 2018 року було укладено додаткові угоди, якими розмір орендної плати збільшено до 11 % від нормативної грошової оцінки землі. Разом із тим, представник Позивача зазначає та використовує в розрахунках індексації орендної плати базовий місяць квітень 2018 року, що є абсолютно хибним та суперечить обставинам справи, оскільки базовим місяцем для обрахування індексації орендної плати є місяць наступний за місяцем у якому сторони узгодили розмір орендної плати, тобто лютий 2020 року. Всі наведені за текстом позову розрахунки щодо заборгованості з орендної плати, її індексації, пені, інфляційних збитків та 3% річних є арифметично невірними, оскільки зроблені на підставі хибних вихідних даних щодо розміру орендної плати та періодів і сум нарахування. Також зазначає, що зважаючи на час, необхідний для дослідження наведеної кількості доказів, нескладний характер спору та сталу судову практику з даного питання, враховуючи незначну кількість доказів та відсутність складних арифметичних розрахунків позову, розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу позивачем значно завищено. Товариство не погоджується з доводами сторони позивача щодо вартості правничої допомоги, наданої Позивачу та вважає, що розмір витрат не є повною мірою обґрунтованим та не відповідає критерію розумності.

24.10.2025 р. від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженої відповідальності «РАЙЗ ПІВНІЧ», , на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати орендної плати за договорами оренди землі № 127/18 та № 128/18 від 06.04.2018 за період з 2019 по 2024 роки в розмірі 22512,06 грн., обрахованої без вирахування податків та обов`язкових платежів, а також 4293,24 грн. інфляційні збитки та 1253,09 грн. 3% річних. Зазначає, що 14 жовтня 2025 року відповідач подав через електронний суд відзив, до якого додав додаткову угоду № 2 від 31.01.2020 про внесення змін до договору оренди землі, згідно якої з 01.01.2019 розмір орендної плати становить 11% нормативної грошової оцінки землі за договором № 127/18 - 11416,00 грн., а за договором № 128/18 971,66 грн., тому сторона позивача вирішила зробити новий розрахунок позовних вимог з урахуванням цих доказів. Оскільки розмір орендної плати встановлювався у самих договорах оренди землі від 06.04.2018, то для розрахунку орендної плати з урахуванням індексації за 2019 рік базовим місяцем є квітень 2018 року. Індексації підлягають платежі, починаючи з травня 2018 року. Потім розмір орендної плати змінився 31.01.2020 згідно додаткової угоди № 2, тому при проведенні розрахунку орендної плати за 2020 рік та наступні роки базовим місяцем є січень 2020 року. Індексації підлягають платежі, починаючи з лютого 2020 року. Загальний розмір річної орендної плати за двома договорами становить: 11416,00 + 971,66 = 12387,66 грн. При цьому представник позивача наводить новий розрахунок.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача ТОВ «Райз Північ»» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.04.2018 р. між ОСОБА_2 , яка була власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7726 га, кадастровий номер :01:001:0299 та площею 0,2974 га, кадастровий номер :01:001:2336, що розташовані на території Чернеччинської сільської громади (раніше Хухрянської сільської ради) Охтирського району Сумської області, було укладено з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» договори оренди землі № 127/18 та № 128/18 строком на 10 років (а.с. 9-10, 15-16).

Відповідно до п. 5 Договору № 127/18 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 103781,78 грн.

Пунктами 9, 10, 11 Договору № 127/18 визначено, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 10378,18 грн., із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та виплачуються за вимогою орендодавця у формі: грошовій, натуральній, відробітковій. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня.

Відповідно до п. 5 Договору № №128/18 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 8833,24 грн.

Пунктами 9, 10, 11 Договору № 128/18 визначено, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 883,32 грн., із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та виплачуються за вимогою орендодавця у формі: грошовій, натуральній, відробітковій. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 20.12.2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області Севостьяновою Н.П. внесено запис про право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0299, площа 3,7726 га, орендарем якої є ТОВ «РАЙЗ Північ», а орендодавцем ОСОБА_2 , строк дії договору 10 років, орендна плата вносить орендарем у розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.11).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 22.11.2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області Севостьяновою Н.П. внесено запис про право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:2336, площа 0,2974 га, орендарем якої є ТОВ «РАЙЗ Північ», а орендодавцем ОСОБА_2 , строк дії договору 10 років, орендна плата вносить орендарем у розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.17).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину від 22.01.2020 р. спадкоємцем земельних ділянок площею 3,7726 га, кадастровий номер :01:001:0299 та площею 0,2974 га, кадастровий номер :01:001:2336 після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 (а.с. 6, 12).

31.01.2020 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Райз Північ» укладено додаткові угоди № 2 про внесення змін до договору оренди землі № 127/18 та № 128/18 від 06.04.2018 р., якими перший абзац пункту 9 договору доповнено словами в наступній редакції: «У термін з 01.01.2019 р. орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 11 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавцю згідно Податкового Кодексу України».

Враховуючи, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,7726 га, кадастровий номер :01:001:0299 становить 103781,78 грн., 11 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки складає 11416,00 грн.; земельної ділянки площею 0,2974 га, кадастровий номер :01:001:2336 становить 8833,24 грн., 11 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки складає 971,66 грн.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ОСОБА_1 було виплачено орендну плату у 2020 р. 24775,33 грн., 2021 р. 12387,67 грн., 2022 р. 12387,66 грн., 2023 р. 12387,67 грн., 2024 р. 13019,44 грн. (а.с. 18-22).

Зарахування грошових коштів у вигляді орендної плати за 2020-2023 роки на картковий рахунок ОСОБА_1 підтверджується також випискою по надходженням по картці АТ КБ «ПриватБанк» за період 01.01.2018-31.12.2023 (а.с. 23-29).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Аналіз ч.3 ст.762 ЦК України дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування. Зокрема, сторони в договорі найму можуть встановити, що: розмір плати за користування за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; плата за користування підлягає індексації.

Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізми їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (ст. 289 ПК України).

Отже, за загальним правилом, індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до ч.3 ст.21 Закону України «Про оренду землі» (індексується лише орендна плата).

За загальним правилом, індексація орендної плати здійснюється шляхом корегування суми орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції у місяцях, що минули з дати визначення орендної плати за базовий місяць.

При цьому, базовим місяцем уважатиметься місяць, у якому востаннє змінювалася (чи підлягала перегляду) орендна плата, тобто місяць, з якого почала діяти нова нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі №925/457/23.

Зі змісту укладених між сторонами договору оренди землі та додаткових угод до нього слідує, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Судом встановлено, що відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язання за укладеними договорами оренди землі, виплата орендної плати позивачу проводилася без урахування індексації.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05 лютого 2025 року у справі № 925/457/23, суд проводить розрахунок заборгованості за договором оренди за формулою: [Сума індексації] = [Орендна плата]х [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Орендна плата], де: [Орендна плата] - сума орендної плати, яка підлягає індексації, [Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Базовим місяцем у цій справі необхідно вважати січень 2020 року місяць, у якому востаннє змінювалась орендна плата, а тому індексації підлягали всі подальші щомісячні орендні платежі за період з лютого 2020 року.

Розмір орендної плати за двома договорами оренди № 127/18 та № 128/18 від 06.04.2018 р. з урахуванням додаткової угоди № 2 від 31.01.2020 р. становить 12387,66 грн. (11416,00 грн. + 971,66 грн.).

Враховуючи викладене, суд наводить розрахунок орендної плати з урахуванням індексації:

За 2019 рік: 12387,66 грн. х 1,01302 (індекс інфляції з лютого 2020 р. по квітень 2020 р.) 12387,67 грн. (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 161,23 грн.

За 2020 рік: 12387,66 грн. х 1,01302 (індекс інфляції за період з лютого 2020 р. по квітень 2020 р.) 12344,67 грн. (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 161,23 грн.

За 2021 рік: 12387,66 грн. х 1,11553 (індекс інфляції за період з лютого 2020 р. по липень 2021 р.) 12387,67 грн. (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 1431,17 грн.

За 2022 рік: 12387,66 грн. х 1,45945 (індекс інфляції за період з лютого 2020 р. по грудень 2022 р.) 12387,66 грн. (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 5691,46 грн.

За 2023 рік: 12387,66 грн. х 1,5154 (індекс інфляції за період з лютого 2020 р. по жовтень 2023 р.) 12387,67 грн. (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 6384,63 грн.

За 2024 рік: 12387,66 грн. х 1,63269 (індекс інфляції за період з лютого 2020 р. по вересень 2024 р.) 13019,44 грн. (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 7205,83 грн.

Загальний розмір заборгованості за договором оренди за 2019-2024 роки становить 21035,55 грн., які підлягають стягненню з відповідача без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.

З приводу позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 процентів річних, суд виходив з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 22 вересня 2020 року (справа № 918/631/19), приписи статті 625 ЦК поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Цією ж постановою детально визначено порядок розрахунку інфляційних втрат на підставі відповідних індексів інфляції. Дану позицію суд вважає необхідним застосувати й у вказаних правовідносинах.

Зважаючи на те, що граничним строком виплати орендної плати за землю відповідно до умов договору є 31 грудня та станом на вказану дату орендар свого обов`язку щодо виплати орендної плати орендодавцю не виконав, суд вважає, що з 01 січня розпочався період за який позивач має право вимагати сплати інфляційних втрат та 3 процентів річних. Вказаний період повинен обраховуватись для 3 % річних та інфляційних втрат по дату збільшення позовних вимог.

Суд проводить розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за формулами:

3 % річних = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення; інфляційні втрати = С (сума заборгованості за період) х сукупний індекс інфляції за період - С (сума заборгованості за період).

Розрахунок 3 % річних:

2019 рік - сума заборгованості = 161,23 грн., період прострочення: 01 січня 2020 р. по 23 жовтня 2025 р. (2123 днів). Всього 3 % річних 28,12 грн.

2020 рік сума заборгованості = 161,23 грн., період прострочення: 01 січня 2021 р. по 23 жовтня 2025 р. (1757 днів). Всього 3 % річних 23,28 грн.

2021 рік сума заборгованості = 1431,17 грн., період прострочення: 01 січня 2022 р. по 23 жовтня 2025 р. (1392 дні). Всього 3 % річних 163,64 грн.

2022 рік сума заборгованості = 5691,46 грн., період прострочення: 01 січня 2023 р. по 23 жовтня 2025 р. (1027 днів). Всього 3 % річних 479,95 грн.

2023 рік сума заборгованості = 6384,63 грн., період прострочення: 01 січня 2024 р. по 23 жовтня 2025 р. (662 дні). Всього 3 % річних 346,87 грн.

2024 рік сума заборгованості = 7205,83 грн. період прострочення: 01 січня 2025 р. по 23 жовтня 2025 р. (296 днів). Всього 3 % річних 175,31 грн.

Загальний розмір 3 % річних за 2019-2024 роки становить 1217,17 грн.

Розрахунок інфляційний втрат:

2019 рік 161,23 грн. х 183,021 % (сукупний індекс інфляції за період з 01 січня 2020 р. по 23 жовтня 2025 р.) 161,23 = 133,85 грн.

2020 рік 161,23 грн. х 174,319 % (сукупний індекс інфляції за період з 01 січня 2021 р. по 23 жовтня 2025 р.) 161,23= 119,82 грн.

2021 рік 1431,17 грн. х 158,449 % (сукупний індекс інфляції за період з 01 січня 2022 р. по 23 жовтня 2025 р.) 1431,17 = 836,51 грн.

2022 рік 5691,46 грн. х 125,154 % (сукупний індекс інфляції за період з 01 січня 2023 р. по 23 жовтня 2025 р.) 5691,46 = 1431,64 грн.

2023 рік 6384,63 грн. х 119,099 % (сукупний індекс інфляції за період з 01 січня 2024 р. по 23 жовтня 2025 р.) 6384,63 = 1219,43 грн.

2024 рік - 7205,83 грн. х 106,358 % (сукупний індекс інфляції за період з 01 січня 2025 р. по 23 жовтня 2025 р.) 7205,83 = 458,12 грн.

Загальний розмір інфляційних втрат за 2019-2024 роки становить 4199,37 грн.

Доводи представника відповідача про те, що товариство не мало можливості виплатити заборгованість по орендній платі позивачу до січня 2020 р., так як тільки 21.01.2020 року (відповідно до Свідоцтв про право на спадщину) позивач успадкував земельні ділянки, а тому нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну виплату заборгованості не може застосовуватися до товариства, так як невиплата була пов`язана тільки з тим, що позивач не вчиняв жодних дій для її отримання, - суд не бере до уваги.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до правової позиції, висловленої в пункті 65 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2024 року № 910/3831/22, нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Щодо посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду № 902/417/18 від 18.03.2020 р., як на підставу для зменшення розміру процентів річних, суд зазначає наступне.

У постанові від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18, на яку посилається заявник у касаційній скарзі, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, з огляду на принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і відсотків річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають правове значення, та, зокрема, зазначених критеріїв суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Врахувавши очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у виді штрафу, пені і відсотків річних, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду в справі № 902/417/18 вважала справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже вирішено судами попередніх інстанцій стягнути, та відмовити у стягненні відсотків річних. У постанові від 18 березня 2020 року Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання щодо зменшення розміру відсотків річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, врахувала фактичні обставини справи № 902/417/18.

Суд зауважує, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів. Тому в питаннях підстав для зменшення розміру штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд вирішує це питання на власний розсуд з огляду на конкретні обставини, якими обумовлене таке зменшення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року в справі № 910/14524/22).

В даній справі судом нараховано 3 % річних за прострочення виплати орендної плати в розмірі 1217,17 грн., в той час як розмір заборгованості за договором оренди за 2019-2024 роки становить 21035,55 грн. Тобто розмір 3 % річних не перевищує розмір основного боргу. Порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності як винятковий випадок для зменшення відсотків річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, не встановлено.

З огляду на викладене суд не встановив підстав для зменшення розміру 3 % річних, нарахованих позивачем на підставі ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21035,55 грн. заборгованості з орендної плати, 4199,37 грн. інфляційних втрат та 1217,17 грн. в якості 3 процентів річних від суми заборгованості.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову (94 %), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до положень глави 8 ЦПК України.

Положеннями ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем по справі при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1138,53 грн. ( 1211,20 грн. х 94 %).

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані ордер від 26.09.2025 р., договір № 105 про надання правничої допомогу від 19.09.2025 р., додаткову угоду до договору № 105 про надання правничої допомоги від 19.09.2025 р., акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 26.09.2025 р. за договором № 105 про надання правничої допомоги від 19.09.2025 р., квитанцію № 105 від 26.09.2025 р. про оплату 10000,00 грн. (а.с. 30-34).

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представник відповідача в судовому засіданні заявила клопотання, в якому враховуючи характер виконаної адвокатом Абрамовичем О.В. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значимості вчинених адвокатом дій (надання послуг), просить зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката.

Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача - адвокатом Абрамовичем О.В, оскільки дії, виконані адвокатом по справі, враховуючи невелику складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом.

Враховуючи складність справи, критерій розумності та реальності адвокатських витрат та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне визначити розмір витрат на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5000,00 грн., які стягнути з відповідача на користь позивача.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені на 94 %, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 4700,00 грн. (5000 грн. х 94%).

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 546, 549, 550, 625, 762 ЦК України, ст. 2, 13, 15, 21, 22 Закону України «Про оренду землі», керуючись ст.ст. 10, 13, 12, 76-89, 141, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» (вул. Заводська, 4 смт. Степанівка Сумського району Сумської області, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 21035,55 грн. орендної плати, обрахованої без вирахування податків та інших обов`язкових платежів, 3 % річних в розмірі 1217,17 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4199,37 грн., а всього 26452,09 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» (вул. Заводська, 4 смт. Степанівка Сумського району Сумської області, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 5838,53 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Н.Б. Плотникова