УХВАЛА

28 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 308/9153/20

провадження № 61-12706ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Товариство з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» (далі - ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, загальною площею

30,60 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , та квартиру, загальною площею 42,5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 05 серпня 2022 року позов залишено без задоволення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» задоволено.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 05 серпня 2022 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позов ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 30, 60 кв. м, що належить ОСОБА_2 ; квартиру

АДРЕСА_4 , загальною площею

42, 5 кв. м, що належить ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит від 19 січня 2007 року у розмірі 2 297 298, 04 грн.

Стягнення звернуто на користь ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Додатковою постановою Закарпатського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року заяву ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» про ухвалення додаткового судового рішення в частині судових витрат задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 39 061,25 грн.

Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2024 року (провадження

№ 61- 12979св23) касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, додаткову постанову Закарпатського апеляційного суду від 14 серпня

2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

18 вересня 2025 року ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» подало до апеляційного суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просило заборонити ОСОБА_1 користуватися квартирами АДРЕСА_5 та

АДРЕСА_4 , та зобов`язати відділ державної виконавчої служби опечатати вхідні двері до цих квартир.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» про забезпечення позову відмовлено.

У жовтні 2025 року через підсистему Електронний суд ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» подало касаційну скаргу на ухвалу Закарпатського апеляційного суду

від 30 вересня 2025 року, яку просить скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не оформила у встановленому законом порядку спадкові права після смерті своєї матері (іпотекодавця) ОСОБА_2 щодо предмета іпотеки: квартири АДРЕСА_6 , яка використовується відповідачем як офіс та квартири

АДРЕСА_3 .

Зазначає, що ОСОБА_1 наразі використовує спірну нерухомість у власних цілях і у випадку ухвалення судового рішення про задоволення позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_1 може втратити вказане майно. Тому спрогнозувати її дії чи бездіяльність неможливо, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання постанови суду. Заявник вважає, що існують правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову з метою збереження нерухомого майна (предметів іпотеки). Також посилається на те, що за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 на праві власності належить й інше, окрім спірного, нерухоме майно.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку зокрема ухвали суду апеляційної інстанції щодо забезпечення позову.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено, чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричиненню значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед не може бути визначено результат розгляду справи по суті спору.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 травня

2020 року у справі № 755/15345/17-ц, від 21 квітня 2022 року у справі

№ 592/7729/18, від 30 серпня 2023 року у справі № 753/23090/21.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у розглядуваній справі виник спір щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме дві квартири у

м. Ужгороді шляхом їх продажу на прилюдних торгах.

Апеляційний суд з огляду на предмет та підстави позову, дійшов цілком обґрунтованого висновку, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову (заборона користуватися квартирами та їх опечатування), є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, а наявність реальних ризиків пошкодження або навіть знищення квартир внаслідок користування ними відповідачкою, наразі не доведено.

Посилання заявника на те, що у власності ОСОБА_1 перебуває й інше нерухоме майно, висновків апеляційного суду не спростовує.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про відсутність підстав для забезпечення позову є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року у справі № 308/9153/20.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников