Справа № 681/770/25
Провадження 2/681/534/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Горщара А.Г.

з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом, в котрому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту № 508083-КС-001 від 23.08.2024, яка становить 69 610 грн та складається з: 22 000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 33 880,00 грн - сума прострочених платежів по процентах, 11 000,00 грн - сума заборгованості по штрафам, 2 730,00 грн - сума прострочених платежів за комісією, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що 23.08.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено договір № 508083-КС-001 про надання кредиту (далі - Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, що підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 18 000 грн на засадах строковості, поворотності та платності. Сторони договору визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1% за кожен день користування.

Товариством 23.08.2024 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту. Того ж дня відповідач прийняв (акцепт) пропозицію щодо укладення договору на умовах, визначених офертою. Товариство направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону НОМЕР_1 , зазначений відповідачем в анкеті.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 18 000 грн, переказавши їх на банківську карту позичальника, яка була вказана ним у анкеті.

05.09.2024 між сторонами у тому ж самому порядку укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, за умовами якої Товариство надає позичальнику додатково кредит в сумі 4 000 грн, вказані зобов`язання Товариством виконані шляхом переказу коштів у вказаній сумі на банківську карту позичальника.

За умовами Договору та Додаткової угоди № 1 до нього позичальник зобов`язувався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за його надання у порядку та на умовах визначних Договором та Додатковою угодою № 1.

Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 26.06.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи; за клопотанням представника позивача вказаною ухвалою суду витребувано докази, які надійшли до суду 13.08.2025.

Копії позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем цінним листом 20.06.2025.

ОСОБА_1 за зареєстрованою адресою місця проживання судом надсилалась копія ухвали про відкриття провадження, конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення АТ «Укрпошта» від 02.07.2025 про відсутність адресата за вказаною адресою, однак відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відправлення вважається врученим. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Встановлено, що 23.08.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 508083-КС-001 про надання кредиту з використанням інформаційно- комунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.2.1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 18000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».

Строк, на який надається кредит, 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом: 1% в день, фіксована, яка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за видачу кредиту становить 3 600 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту. Загальний розмір наданого кредиту: 18 000 грн. Термін дії договору: до 07.02.2025 (п.п. 2.3., 2.4., 2.5., 2.6., 2.7. Договору).

Сторонами в п.4.2.2. договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.

Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1495.

Також позивачем надано копію пропозиції укласти договір (оферта) № 508083-КС-001 про надання кредиту від 23.08.2024, копію прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 508083-КС-001 про надання кредиту від 23.08.2024.

До вказаного договору додані Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта.

З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення.

Відповідно до витягу з анкети ОСОБА_1 з інформаційно-телекомунікаційної системи https.//my.tpozyka.com/, відповідачем вказано персональні дані, а також номер телефону НОМЕР_1 та номер банківської картки для перерахунку коштів № НОМЕР_2 .

У тому ж порядку 05.09.2024 між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 508083-КС-001 про надання кредиту від 23.08.2024, що підписана позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0682, за умовами якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 4 000 грн, погодили сплату комісії за надання додаткової суми кредиту у розмірі 800 грн.

Вказаною додатковою угодою сторони внесли зміни до Договору, а саме: визначили загальний розмір наданого кредиту: 22 000 грн, визначили графік платежів.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту та додатковою угодою виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 18 000 грн та додатково 4 000 грн, про що свідчать дані підтверджень про здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофіГід», а також відомості листа АТ «Сенс Банк» № 10042-БТ-32.3/2025 від 30.07.2025 та виписки по картці № НОМЕР_2 , відкритій на ім`я ОСОБА_1 , за період 23.08.2024-07.02.2025, з яких вбачається зарахування вказаних сум на картку позичальника.

Відповідно до наданих позивачем довідки про стан заборгованості та розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 28.05.2025 заборгованість за договором № 508083-КС-001 про надання кредиту від 23.08.2024 становить 69 610 грн, що складається з заборгованості за кредитом - 22 000,00 грн, заборгованості по відсотках - 33 880,00 грн, заборгованості по комісії - 2 730,00 грн, заборгованості по штрафам - 11 000,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості відсотки за користування кредитними коштами нараховані за період з 23.08.2024 по 07.02.2025.

Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з такого.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

За змістом ст.ст.626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями абз. 2 ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як зазначено у ч.1 ст.1048 ЦК України, норми якої в силу ч.2 ст.1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч.2).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що кредитний договір є двосторонньою угодою і має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит (певну грошову суму) та набуває право вимоги на повернення наданих грошових коштів і сплати процентів, а позичальник несе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту і сплати процентів.

Тобто, кредитний договір є відплатним, тому позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Приписами ст.12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Як зазначено у ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як зазначено у ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У ч.1 ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кредитний договір та додаткова угода № 1 до нього підписані сторонами з використанням кваліфікованого електронного підпису зі сторони позивача та електронного підпису одноразовим ідентифікатором зі сторони відповідача, про що свідчать розділи 12 Договору та додаткової угоди «Реквізити та підписи сторін», а тому є укладеним.

Укладення кредитного договору та додаткової угоди до нього також підтверджується візуальними формами послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 508083-КС-001 від 23.08.2024 та електронної Додаткової угоди 1 до вказаного договору.

За положеннями пункту 11.4.4 договору № 508083-КС-001 про надання кредиту від 23.08.2024, позичальник підтвердив, що він ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє їх суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням.

Позивач виконав свої зобов`язання за Договором та надав відповідачу кредитні кошти в узгодженому розмірі, однак відповідач кредит не повернув, проценти за користування ним та комісію за його надання не сплатив, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором.

ОСОБА_1 відзив на позов не подав, викладені позивачем в позовній заяві обставини належними та допустимими доказами не спростував, доказів сплати заборгованості за кредитним договором суду не надав.

Сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення суми основного зобов`язання за вище вказаним кредитним договором, процентів за користування кредитними коштами, які нараховані в межах узгодженого сторонами строку кредитування, та комісії за надання кредиту.

Перевіряючи правомірність нарахування заборгованості за штрафами за кредитним договором № 508083-КС-001 від 23.08.2024 суд виходить з такого.

У розділі 7 Договору сторони погодили наслідки невиконання або неналежного виконання обов`язків за договором, якими, зокрема, є сплата штрафу у розмірі 32 % від розміру простроченої заборгованості за кожен факт невиконання або неналежного виконання позичальником передбаченого договором грошового зобов`язання згідно з графіком платежів; сукупна сума штрафів, нарахованих за кожен факт порушення зобов`язань позичальником, не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником від кредитодавця.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу.

Із зазначеного вище слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню.

Враховуючи викладене суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача 11000 грн заборгованості по штрафах, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану.

На підставі зазначеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 58 610 грн.

Виходячи з часткового задоволення позовних вимог на 84,2 % у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2039,66 грн.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279-284, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 508083-КС-001 про надання кредиту від 23.08.2024, яка станом на 28.05.2025 складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 22 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 33 880,00 грн, суми прострочених платежів за комісією - 2 730, 00 грн, а всього становить 58 610 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот десять) грн 00 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на корись Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 039 грн 66 коп.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», ідентифікаційний код в , місцезнаходження: б. Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, поштовий індекс 01133.

Відповідач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: