ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року місто Київ

Справа № 370/3469/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15341/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року (у складі судді Сініциної О.С.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року представник ТОВ «Юніт Капітал» - Тараненко А.І. через систему «Електронний суд» звернувся до Макарівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35 495 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість по кредиту, 25 495 грн - заборгованість за відсотками.

Обґрунтовуючи позов, представник позивача зазначив, що 10 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений Договір кредитної лінії № 173697472 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого, первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу кошти у розмірі 10 000 грн на банківську картку НОМЕР_1 .

Право вимоги за Договором кредитної лінії № 173697472 від 10.08.2021 до позивача перейшло на підставі, укладених договорів факторингу у такій послідовності: між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»; між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлай Фінанс»; між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал».

Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та 6 000 грн витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Макарівський районний суд Київської області рішенням від 03 липня 2025 року відмовив у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із таким рішенням Хлопкова М.С. в інтересах ТОВ «Юніт Капітал» 05 серпня 2025 року подала через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінки доказів по справі.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не повністю з`ясував обставини справи, а його висновки про те, що позивач не набув право вимоги до відповідача, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наданими позивачем доказами.

Лише сам факт укладення договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» в 2018 році не спростовують обставин набуття права вимоги позивачем до відповідача за договором, укладеним у 2021 році, оскільки ним було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникають в майбутньому (майбутня вимога).

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційна скарга разом із додатками направлялася позивачем при подачі апеляційної скарги (трекінг Укрпошти 690), а ухвала про відкриття апеляційного провадження - судом (трекінгу Укрпошти 697), проте кореспонденція не була вручена через її не отримання відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до Договору кредитної лінії від 10 серпня 2021 року № 173697472, укладеного між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 , товариство перерахувало відповідачу на картковий рахунок кошти у розмірі 10000 грн, строком на 30 днів до 09 вересня 2021 року.

Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений Договір факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, та додаткові угоди № 19, № 26, № 27, 31, 32, які продовжували строк дії договору.

Зі свого боку, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладений Договір факторингу № 05/0820-01.

Надалі, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» 30 вересня 2024 року уклали Договір факторингу № 3009/24 відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 173697472 від 10.08.2021.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 30 вересня 2024 року № 3009/24 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 35495 грн.

Відповідно до умов договору фактор зобов`язується передати грошові кошти, в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників.

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі відповідного Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні прави вимоги.

Позивач стверджує, що на підставі Договору факторингу від 30 вересня 2024 року № 3009/24 та реєстру боржників до нього перейшло право вимоги заборгованості до відповідача за Договором кредитної лінії № 173697472 від 10.08.2021 у розмірі 35495 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Вирішуючи цей спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії від 10 серпня 2021 року № 173697472 від первісного кредитора Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», оскільки надані позивачем копії Договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01, Додаткової угоди від 28 листопада 2019 року № 19, Додаткової угоди від 28 листопада 2020 року № 26, Додаткової угоди від 31 грудня 2021 року № 27, Додаткової угоди від 31 грудня 2022 року № 31, Додаткової угоди від 31 грудня 2023 року № 32, реєстр прав вимог від 12.10.2022 № 156, Договір факторингу від 05 серпня 2020 року № 05/0820-01, Додаткова угода № 2 від 03.08.2021, Додаткова угода № 3 від 30.12.2022, реєстр прав вимог від 31 липня 2023 року, Договір факторингу від 30 вересня 2024 року № 3009/24, реєстр боржників від 30 вересня 2024 року суд не визнає допустимими і належними доказами щодо наявності у позивача права вимоги до відповідача.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вказує на таке.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Колегія суддів установила та це підтверджується матеріалами справи, що 10.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Договір № 173697472, який позичальник підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV743PH, що був відправлений йому 10.08.2021 о 19:29:07 та введений ним 10.08.2021 о 19:29:49 (а. с. 78).

Таким чином, доведеним є факт укладення між Первісним кредитором та відповідачем кредитного договору в письмовій формі згідно з вимогами ч. 1 ст. 1055 та відповідно до приписів ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України.

Відповідно до платіжного доручення № 0614e163-2f20-4adb-a374-8b7916d1df48 від 10.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картку № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 10 000 грн (а. с. 28).

На підтвердження цього переказу в матеріалах справи також міститься електронне повідомлення від АТ «ТАСКОМБАНК» № 3980/47.1-БТ від 08.08.2024 та додаток до нього (а. с. 29, 29 зворот).

Таким чином, Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав кредит у розмірі, погодженому сторонами.

За положенням ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (а. с. 31-34), дія якого продовжувалася додатковими угодами від 28 листопада 2019 року (до 31 грудня 2020 року) (а. с. 37), від 31 грудня 2020 року (до 31 грудня 2021 року) (а. с. 38-41), від 31 грудня 2021 року (до 31 грудня 2022 року) (а. с. 43), від 31 грудня 2022 року (до 31 грудня 2023 року) (а. с. 44), від 31 грудня 2023 року (до 31 грудня 2024 року) (а. с. 45).

У п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.

Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Таким чином, за умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 173697472 від 10.08.2021, оскільки підписання реєстру права вимоги № 155 відбулося 12.10.2021 (а. с. 46-47), тобто після укладення Договору № 173697472 від 10.08.2021.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (а. с. 48-50), відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 173697472 від 10.08.2021, що підтверджується реєстром прав вимоги № 10 від 31.07.2023 (а. с. 55-56).

30 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 3009/24 (а. с. 57-60), відповідно до умов якого до позивача ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 173697472 від 10.08.2021 в сумі 35 495 грн, з яких 10 000 грн - сума заборгованості по кредиту, 25 495 грн - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується реєстром боржників (а. с. 62-64).

Копії договорів факторингу та реєстри боржників є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у цьому випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що за договором факторингу було здійснено передачу права невизначених вимог, оскільки укладання договорів факторингу до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договори факторингу були чинними, якими передбачено обставини внесення змін до договорів, шляхом укладення додаткових угод на підставі спільної згоди, що не позбавляло можливості здійснити передачу прав вимоги у період дії договору факторингу. При цьому, право вимоги за кредитним договором № 173697472 від 10.08.2021 були передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «Онлайн Фінанс», а в подальшому позивачу ТОВ «Юніт Капітал» на підставі реєстрів прав вимог, які оформлені належним чином.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 25 495 грн, то суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому, у кредитному договорі № 173697472 від 10.08.2021 сторони, діючи відповідно до положень ст. 6, 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, що передбачено розділом 1 договору, а саме: 1,7 процентів у день, що становить 170 грн відповідно до дисконтного періоду за п. 1.7 Договору, та 2,3 проценти в день, що становить 230 грн відповідно до п. 1.12.2 Договору.

Також сторони погодили строк дії договору. Відповідно до п. 1.7 Договору кредитна лінія надається строком на 30 днів (до 09.09.2021). Водночас при невиконанні своїх зобов`язань перед кредитором протягом цього строку (дисконтного періоду), сторони у п. 1.12.1 Договору погодили продовження строк дії кредитної лінії (загального строку дії Договору) не більше ніж на 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду.

Таким чином, кредитор мав право нарахувати 5 100 грн відсотків протягом перших 30 днів користування кредитними коштами (10 000 грн * 1,7 % * 30 днів) та 20 700 грн протягом наступних 90 днів користування кредитним коштами на умовах продовженого строку дії Договору (10 000 грн * 2,3 % * 90 днів). Загальна сума відсотків становить 25 800 грн, що перевищує обсяг заявлених позовних вимог, а тому зменшується до заявлених позивачем 25 495 грн.

Як вбачається із наданих позивачем розрахунків заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховувалися, в межах дії кредитного договору.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого в кінцевому шляху є позивач, належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит в обумовленій сумі, тоді як відповідач неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у сумі 35 495 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами, вважає обґрунтованими вимоги позивача.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості за кредитом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційним судом встановлена невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви (а. с. 1) та апеляційної скарги (а. с. 113) у загальному розмірі 6 056 грн.

Окрім цього, позивачем заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції - 6 000 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Матеріалами справи підтверджено, що представником ТОВ «Юніт Капітал» - адвокатом Тараненко А.І. надавалася професійна правнича допомога в суді першої інстанцій.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім цього, пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-4 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції Тараненко А.І. подав такі докази в копіях: договір про надання правничої допомоги № 0110/24 від 01 жовтня 2024 року разом із додатком № 1 «Протокол погодження вартості послуг …» (а. с. 68-69), додаткова угода № 17 до Договору від 01 жовтня 2024 року (а. с. 70-71), акт прийому-передачі наданих послуг від 01 жовтня 2024 року (а. с. 72), довіреність від 02.10.2024 (а. с. 83), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012 (а. с. 84).

Таким чином, позивачем доведено понесення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанцій, які підлягають відшкодуванню.

Усього з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 12 056 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», в інтересах якого діє адвокат Тараненко Артем Ігорович, - задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 495 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість по кредиту, 25 495 грн - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати у розмірі 12 056 грн, з яких: 6 056 грн - витрати по сплаті судового збору; 6 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4-А, оф.10.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова