Справа № 204/4209/25
Провадження № 6/0203/219/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Кринюк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена заява ОСОБА_1 , в якій останній просив розстрочити виконання рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 06.08.2025 року у цивільній справі №204/4209/25 строком на чотири місяці, рівними частинами. В обгрунтування підстав для розстрочки посилався на несприятливу фінансову ситуацію, що сталась в нього через утримання матері пенсіонера та інваліда, єдиним піклувальником якої він є; наявністю кредитних зобов`язань та діючої військовою агресією російської федерації, внаслідок чого він не має можливості погасити заборгованість одним платежем.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 22.09.2025 року заяву було прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні.

В призначені судові засідання заявник та представник позивача, будучі повідомленими належним чином, повторно не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, що в силу положень ст.435 ПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Перевіривши викладені в заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Під час розгляду справи встановлено, що рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 06.08.2025 року у цивільній справі №204/4209/25, було частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стяігнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №20746-04/2024 від 16.04.2024 року, яка виникла станом на 18.03.2025 року в сумі 12425 грн., у т.ч.: заборгованість за тілом кредиту в сумі 7000 грн., заборгованість по процентам в сумі 5425 грн.; а також судовий збір в сумі 1495 грн. 59 коп.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Згідно ч.ч.1-5 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

В обгрунтування підстав для розстрочки виконання рішення суду відповідач посилався на несприятливу фінансову ситуацію, що сталась в нього через утримання матері пенсіонера та інваліда, єдиним піклувальником якої він є; наявністю кредитних зобов`язань та діючої військовою агресією російської федерації, внаслідок чого він не має можливості погасити заборгованість одним платежем.

Суд враховує, що на підтвердження викладених в заяві обставин та підстав для розстрочки виконання рішення, відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження його матеріального стану, зокрема, щодо його працевлаштування, розміру доходів, наявного на праві власності майна; наявності інших боргових зобов`язань та їх розміру.

Сам факт догляду відповідача за матір`ю пенсіонером та людиною з інвалідністю за вказаних вище обставин, без підтвердження його фактичного матеріального стану не є достатньою підставою, яка б свідчила про наявність виняткових обставин, що виключають можливість виконання судового рішення.

В зв`язку з цим, в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення слід відмовити за недоведеністю заявником відповідних підстав.

Керуючись ст.ст.1,33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,10-13,76-81,211,223,247,258-260,435 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30 жовтня 2025 року.

Суддя С.Ю.Казак