Справа № 950/2688/25
Провадження № 2/950/924/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Косолапа В.М.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі судових засідань в м. Лебедин цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

АТ «ПУМБ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 55758,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2020 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 201 на підставі якого відповідачу надано кредит в розмірі 10446,00 грн. Також, 28.02.2023 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № на підставі якого відповідачу надано кредит в розмірі 31369,94 грн.

Звернувшись до суду позивач зазначає, що ОСОБА_1 не виконує кредитні зобов`язання належним чином у зв`язку із чим, станом на 07.05.2025, утворилась заборгованість:

- по договору від 22.10.2020 № 201 в загальному розмірі 17991,72 грн., в тому числі 8500,87 грн. заборгованості за кредитом та 9490,85 грн. заборгованості за процентами;

- по договору від 28.02.2023 № в загальному розмірі 37766,48 грн., в тому числі 28116,77 грн. заборгованості за кредитом, 3,57 грн. заборгованості за процентами та 9646,14 грн. заборгованості за комісією.

На момент звернення до суду заборгованість відповідачем не погашена, а тому АТ «ПУМБ» просить стягнути з ОСОБА_1 борг в загальному розмірі 55758,20 грн.

Ухвалою від 09.09.2025 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26.09.2025 представник відповідача, адвокат Василець С.О., подав до суду відзив у якому проти задоволення позовних вимог заперечував.

В частині стягнення заборгованості за договором від 22.10.2020 № 201 зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу кредитних коштів. Зокрема відсутня виписка по рахунку, яка може бути доказом та підлягає оцінці судом. Також зазначив, що відповідно до заяви від 22.10.2020 № 201 строк дії кредитного ліміту складає 12 місяців, тому, на думку представника, відсотки мали нараховуватись до 22.10.2021. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, нарахування відсотків здійснювалось до 07.05.2025. У період з 22.10.2020 по 22.10.2021 розмір нарахованих відсотків складає 460,92 грн. За цей період проводилось погашення заборгованості на загальну суму 3957,81 грн., що на 3496,89 грн. більше ніж мало бути нараховано за умовами договору. Тобто, на думку представника, грошові кошти в розмірі 3496,89 грн. мали бути спрямовані на погашення заборгованості за тілом кредиту.

Щодо кредитного договору від 28.02.2023 № представник зазначив, що у справі відсутні докази надання кредитних коштів, зокрема виписка по рахунку. Також зазначає, що пунктом 5 договору встановлено комісію в розмірі 1,4 % за обслуговування кредитної заборгованості, що становить 439,18 грн. щомісячно. Однак в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Представник позивача у судове засідання не заявився, у позовній заяві справу просив розглядати без його участі. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, останній просив справу розглядати без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 22.10.2021 ОСОБА_1 уклала з АТ «ПУМБ» кредитний договір шляхом підписання заяви № 201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій підтвердила, що вона приймає публічну пропозицію банку на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті банку в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, у тому числі через Дистанційні канали обслуговування.

За умовами договору ОСОБА_1 надано споживчий кредит (встановлено кредитний ліміт на картку) на суму 10000,00 грн.; строк дії кредитного ліміту 12 місяців; розмір процентної ставки 47,88 % (а.с. 27 зворот. стор.).

Як свідчить виписка по рахунку ОСОБА_1 , остання користувалася кредитними коштами (а.с. 21-22). Згідно з довідкою про збільшення кредитного ліміту, 22.10.2020 кредитний ліміт було встановлено в сумі 10000,00 грн., у подальшому він збільшувався, а з 03.03.2022 його встановлено на рівні 10446,00 грн. (а.с. 16 зворот. стор.).

Крім того, 28.02.2023 ОСОБА_1 уклала з АТ «ПУМБ» кредитний договір шляхом підписання заяви № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої отримала споживчий кредит «Рефінансування» на наступних умовах: сума 31369,94 грн.; строк 36 місяців; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4 %; розмір процентної ставки 0,01 % річних; спосіб надання споживчого кредиту банківський переказ (а.с. 12-13).

Кредитні кошти в сумі 31369,94 грн. були перераховані ОСОБА_1 відповідно до платіжної інструкції від 28.02.2023 № ТR.63063300.106368.25578 (а.с. 14).

Згідно з наданим розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 201 складає: 8500,87 грн. заборгованості за кредитом та 9490,85 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 18-19). Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № , така складає 28116,77 грн. заборгованості за кредитом, 3,57 грн. заборгованості по процентам та 9646,14 грн. заборгованості за комісією (а.с. 14 зворот. стор., 17).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено судом, за договорами № 201 та № ОСОБА_1 дійсно отримала кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн. та 31369,94 грн.

Факт отримання та використання кредитних коштів, підтверджується випискою по рахунку (договір № 201), де відображені зокрема операції з отримання готівки в банкоматах, здійснення покупок тощо.

Указана виписка спростовує твердження представника відповідача про відсутність доказів перерахування відповідачу кредитних коштів. За умовами договору № 201 ОСОБА_1 отримала персоніфіковану кредитну картку та можливість користуватися кредитним лімітом, що не означає одномоментну видачу останній коштів в розмірі 10000,00 грн.

Крім того, факт отримання кредитних коштів за договором № підтверджується дослідженим судом платіжним дорученням, де у призначенні платежу зазначено: «надання кредитних коштів за договором № від 28/02/2023 за позикою ОСОБА_1 ».

Суд також враховує, що зі змісту кредитного договору № вбачається, що кредитні кошти в розмірі 31369,94 грн. були надані з метою рефінансування заборгованості за основним договором № 801, відповідно підписуючи заяву позичальник уповноважила банк здійснити переказ суми споживчого кредиту з цільовим призначенням на погашення заборгованості.

Таким чином факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за договором № підтверджено належними доказами.

Крім того, суд вважає необґрунтованими твердження представника позивача про нарахування відсотків за договором № 201 у період з 22.10.2020 по 22.10.2021 як таких, що нараховані поза межами строку кредитування, оскільки після 22.10.2021 відповідачу було збільшено кредитний ліміт, і після указаної дати ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, що також підтверджується випискою по рахунку.

Щодо вимог в частині стягнення з відповідача суми комісії за договором № , суд зазначає наступне.

Так, у заяві № передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, розмір якої становить 1,4 %.

За умовами договору № , повернення кредиту здійснюється платежем по 1310,70 грн. щомісяця, останній 1310,57 грн. із яких 439,18 грн. комісія. Загальна сума виплати за кредитом за 36 місяців становить 48730,83 грн. із яких 28728,00 грн. комісії.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на момент укладення спірних договорів) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 вказала на те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (пункти 31.29, 31.33 постанови).

При цьому, у постанові від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (п. 71-73).

У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину.

Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Як встановлено судом, договір № встановлює сплату комісії в розмірі 1,40 % від суми кредиту. Комісія передбачає сплату за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Тобто установлена щомісячна плата за послуги банку, які повинні надаватися безоплатно в силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином суд погоджується з доводами представника відповідача щодо нікчемності положень договору № в частині сплати комісії.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, що позбавляє сторону необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту, що також відображено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19.

Крім того, згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Як уже було зазначено судом, за умовами договору № ОСОБА_1 має сплатити банку за 36 місяців 47185,07 грн. із яких 15810,48 грн. комісії. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (в тому числі розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.02.2023 у справі № 199/7014/20.

Таким чином, розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача складає 46112,06 грн. (без урахування комісії).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ «ПУМБ» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру позовних вимог в сумі 2003,33 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4; ) заборгованість в загальному розмірі 46112,06 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4; ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2003,33 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.10.2025.

Суддя Вадим КОСОЛАП