РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/1861/25

Справа № 510/1682/25

29 жовтня 2025 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.,

за участю секретаря Фурсової А.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на земельну ділянку площею 1,633 га, що розташована на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:003:0344 та земельну ділянку площею 2,15 га, що розташована на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери :01:003:0037, :01:005:0249.

Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, у видачі свідоцтва йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що й стало підставою для звернення до суду.

Позивач до судового засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позову, в якій також просила розглянути справу за її відсутності.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 12 листопада 2024 року Ренійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 387).

Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Отже, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 1,633 га, що розташована на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:003:0344 та земельну ділянку площею 2,15 га, що розташована на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери :01:003:0037, :01:005:0249.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України).

За життя, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склав особисте розпорядження (ст. 1233 ЦК України) заповіт від 14 листопада 2011 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 376.

Згідно заповіту, спадкодавець ОСОБА_3 заповідав усе належне йому майно відповідачу по справі ОСОБА_2 .

20 серпня 2021 року ОСОБА_3 був складений новий заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрований в реєстрі № 728, за яким спадкодавець заповів на випадок своєї смерті усе належне йому майно позивачу ОСОБА_1 .

Право заповідача на скасування та зміну заповіту регламентовано ст. 1254 ЦК України, за нормами якої, заповідач має право у будь-який час скасувати або скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, заповідач ОСОБА_3 скористався наданим йому правом на скасування попереднього заповіту від 14 листопада 2011 року та склав нове особисте розпорядження, заповіт від 20 серпня 2021 року на користь ОСОБА_1 .

З витребуваної у Ренійській державній нотаріальній конторі Одеської області спадкової справи, яка відкрита після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 встановлено, що позивач 23 січня 2025 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Отже, позивач прийняв спадщину у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, у строки визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, про що видано відповідну постанову.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

Разом із тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що визначено ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

На підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлого ОСОБА_3 , а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не позбавляє спадкоємця оформити своє право на спадщину, що передбачено ч. 3 ст. 1296 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивач просив залишити судові витрати за ним, питання про стягнення судових витрат з відповідача судом не розглядалось.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:

земельну ділянку площею 1,633 га, що розташована на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:003:0344;

земельну ділянку площею 2,15 га, що розташована на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери :01:003:0037, :01:005:0249, які належали ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова