Справа № 509/2829/23
30 жовтня 2025 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Овідіополь цивільну справу за позовом
який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
24 травня 2023 року ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на: 1/2 частину об`єкту, розташованого на торговому місці 2495 на вул. Заводська, контейнерного комплексу № 4 ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: АДРЕСА_1 ; збірно-розбірний павільйон, площею 10,97 кв.м. розташований на торговому місці № 542 на території сектору № 1 ТСК № 1 на території ТОВ «Промтоварний ринок»; 1/2 частину об`єкту, розташованого на торговому місці 2531 на АДРЕСА_2 , контейнерного комплексу № 4 ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину об`єкту, розташованого на торговому місці 2490 на АДРЕСА_2 , контейнерного комплексу № 4 ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину об`єкту, розташованого на торговому місці 546 на території сектору №1 ТСК № 1 на території ТОВ «Промтоварний ринок».
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він та його неповнолітні діти мають право за правом представлення на спадкування після смерті ОСОБА_5 , однак відповідач не визнає право позивачів на вищезазначене майно. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що саме він здійснює підприємницьку діяльність у вищезазначених торгових місцях, вони формально були оформлені на померлу, яка ніколи не здійснювала там підприємницьку діяльність.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник надав заяву, в якій просив суд слухати справу без їх участі.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, зустрічного позову, письмових пояснень або відзиву суду не надав.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку в судовому засіданні, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ст.ст. 191,281 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступни х підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 з 26 серпня 2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 478
У період шлюбу у подружжя народилися діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 793 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 475.
ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .
Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 21.06.1962 року у Першому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , актовий запис № 1774.
Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 було присвоєне прізвище ОСОБА_9 .
Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_10 , про що Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 2651.
Також у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач у справі.
ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_5 , і після її смерті було заведено спадкову справу № 3/2021 у Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М.О.
Після її смерті відкрилася спадщина, і ОСОБА_1 , діючи в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернуся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .
При житті ОСОБА_5 належали: 1/2 частина об`єкту, розташованого на торговому місці 2495 на вул. Заводська, контейнерного комплексу № 4 ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20; збірно-розбірний павільйон, площею 10,97 кв.м. розташований на торговому місці № 542 на території сектору № 1 ТСК № 1 на території ТОВ «Промтоварний ринок»; 1/2 частина об`єкту, розташованого на торговому місці 2531 на АДРЕСА_2 , контейнерного комплексу № 4 ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частина об`єкту, розташованого на торговому місці 2490 на АДРЕСА_2 , контейнерного комплексу № 4 ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20; частина об`єкту, розташованого на торговому місці 546 на території сектору № НОМЕР_1 ТСК № 1 на території ТОВ «Промтоварний ринок».
Відповідач не визнає право позивача та його неповнолітніх дітей на вищезазначені об`єкти, у зв`язку із чим ОСОБА_1 вимушений був звернутися до суду.
Відповідно до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав тат обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ст.1217 ЦК України.
В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1220 ЦК України, визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини ст.1222 ЦК України.
Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За положеннями ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.
Відповідно до ст.392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який посвідчує це право. З урахуванням вищезазначеного та положень статей 1296-1299 ЦК України, питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
За таких обставин, суд приходить висновку, що позивач та неповнолітні діти будучи спадкоємцями першої черги мають право на спадщину у вигляді спірного майна, але через невизнання відповідачем їх прав, вони позбавлені можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, які підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 3-5,12,15,76,81,247,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216-1218, 1220, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , який від імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 на:
- Збірно-розбірний павільйон, площею 10,97 кв.м. розташований на торговому місці № 542 на території сектору № 1 ТСК № 1 на території ТОВ «Промтоварний ринок»;
- 1/2 частина об`єкту, розташованого на торговому місці 546 на території сектору № НОМЕР_1 ТСК № 1 на території ТОВ «Промтоварний ринок».
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: А.І. Бочаров