Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-др/733/16/25
Єдиний унікальний №733/1622/25
03 листопада 2025 року м. Ічня
Ічнянський районний суд Чернігівської області
у складі головуючого судді Овчарика В.М.,
за участю секретаря Ткаченко В.М.,
представника відповідачів Чернігівської обласної прокуратури та
Прилуцької окружної прокуратури Макотринського К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Денисенка Сергія Вікторовича про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом адвоката Денисенка Сергія Вікторовича, поданим в інтересах ОСОБА_1 , до Чернігівської обласної прокуратури, Прилуцької окружної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури,
Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2025 року по цивільній справі за позовом адвоката Денисенка Сергія Вікторовича, поданим в інтересах ОСОБА_1 , до Чернігівської обласної прокуратури, Прилуцької окружної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 850 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

22 жовтня 2025 року від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Денисенка С.В. надійшла заява, в якому останній просить стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 106 056 грн в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, вказуючи на те, що у позовній заяві остання заявляла про понесення нею витрат на правничу допомогу адвоката у зв`язку із підготовкою та поданням позову на цій стадії у розмірі 10 000,00 грн. При цьому оскільки гонорар визначений у фіксованому розмірі, то його розрахунок у таких випадках не вимагається згідно судової практики ВСУ. Також у позовній заяві позивач зазначала про те, що докази щодо розміру витрат, які будуть нею додатково понесені у зв`язку з розглядом даної справи, будуть відповідно додатково подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України). У зв`язку з цим ОСОБА_2 у межах цього строку надає докази щодо додатково понесених нею судових витрат у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції у розмірі 96 056,00 грн. Таким чином загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 106 956 грн.

30 жовтня 2025 року представником Чернігівської обласної прокуратури Гончаренко О.Г. подане заперечення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому остання заперечує проти задоволення заяви про стягнення судових витрат, вважає визначений розмір судових витрат необґрунтованим та завищеним, вказуючи на те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час відповідають критерію реальності таких витрат. Для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг, однак у матеріалах відсутні належно оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару (платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ). Стягнення додаткової винагороди за прийняття рішення на користь клієнта у розмірі 85 000 грн як гонорару, в даному випадку призведе до надмірного збагачення сторони. Крім того, сума витрат на правову допомогу захисника не відповідає критеріям їхньої реальності, розумності їхнього розміру навіть з огляду на рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16.02.2018 № 57.

Заперечень від інших відповідачів не надійшло.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, при цьому від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та позивачки.

Представник відповідачів Чернігівської обласної прокуратури та Прилуцької окружної прокуратури Макотринський К.І. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу з посиланням на подані Чернігівською обласною прокуратурою заперечення.

Представник відповідача ГУНП в Чернігівській області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Відповідно до ч. 7 ст. 135 ЦПК України у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому статтями 141, 142 цього Кодексу.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Судом установлено, що рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 жовня 2025 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з Державного бюджету України на її користь 850 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

На підтвердження понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу надано копію ордеру, виданого адвокатом Денисенком С.В. про надання правничої допомоги ОСОБА_1 (а.с. 37); копію договору № 02/08/25 про надання правничої допомоги від 02 серпня 2025 року АБ «Сергія Денисенка» Манчуківській М.О. (а.с. 30); протокол погодження вартості послуг від 02 серпня 2025 року,згідно якого за подання позову до суду встанволена варітсь послуг у розмірі 10 000 грн, 5 000 грн-за представництво інтересів під час розгляду справи у суді першої інстанції, 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осоіб, встановленого на день полати/год за складання процесуальних документів, 10% від стягнутої судом суми відшкодування моральної шкоди, але не менше 50 000 грн як додаткової винагороди (гонорар) за прийняття на користь Клієнта рішення про стягнення коштів; акт виконаних робіт від 04 серпня 2024 року у сумі 10 000 грн (а.с. 31); розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката (опис наданих пслуг) під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідно до ст. 137 ЦПК України від 21 жовтня 2025 року на суму 96 056 грн, з яких 5 000 грн за представнитво інтересів Клієнта під час розгляду справи, 6 056 грн за складання процесуальних документів, 85 000 грн додаткової винагороди, а саме 10 % від стягнутої судом суми відшкодування (а.с. 160); акт виконаних робіт від 21 жовтня 2025 року у загальній сумі 106 056 грн (а.с. 160-на звороті).

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення між ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Разом з тим, стягнення витрат на професійну допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходів (Постанова ВС № 911/2737/17 від 24.01.2024).

Так, за результатами розгляду справи № 377/1622/23 позов задоволено частково на суму 850 000 грн, що становить 82,59 % від розміру заявлених позовних вимог (1 029 233,33 грн).

З огляду на вказане, суд, взявши до уваги характер правовідносин у цій справі, складність справи, суть спору, необхідність надання адвокатом позивача послуг, пов`язаних з підготовкою до звернення до суду та під час розгляду справи в Ічнянському районному суді Чернігівської області, обсяг виконаної адвокатом роботи, критерій необхідності вчинення процесуальних дій та їх значимість, розгляд справи в порядку загального позовного провадження з участю всіх учасників справи, а також необхідності дотримання критеріїв обґрунтованості та пропорційності (співмірності), з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог (82,59%), доходить висновку про стягнення на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 390,15 грн (21 056 грн х 82,59:100).

При цьому суд вважає, що заявлений розмір гонорару у сумі 85 000 грн є явно завищеним, стягнення якого у зазначеному розмірі призведе до збагачення сторони позивачки, враховуючи також ті обставини, що на користь останньої були стягнуті кошти у розмірі 850 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а тому, з урахуванням принципів справедливості, обґрунтованості, співмірності, пропорційності, суд вважає стягнути розмір гонорару у сумі 20 000 грн, а всього стягнути на користь позивачки 37 390,15 грн.

За таких обставин заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Посилання представника відповідача Чернігівської обласної прокуратури про те, що понесені позивачкою витрати на правову допомогу не підтверджуються матерілами справи суд відхиляє, оскільки підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено, про що дійшов висновку Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19.

Керуючись ст. 133, 137, 246, 270, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Денисенка Сергія Вікторовича про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом адвоката Денисенка Сергія Вікторовича, поданим в інтересах ОСОБА_1 , до Чернігівської обласної прокуратури, Прилуцької окружної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури, задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 37 390 (тридцять сім тисяч триста дев`яносто) гривень 15 коп.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Чернігівська обласна прокуратура, місце розташування: вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, .

Відповідач: Прилуцька окружна прокуратура, місце розташування: вул. В`ячеслава Чорновола, 50-А, м. Прилуки, Чернігівська область, ЄДРПОУ .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місце розташування: проспект Перемоги, 74, м. Чернігів, .

Повне судове рішення складено 03 листопада 2025 року.

Головуючий суддя В. М. Овчарик