Провадження № 2/522/9401/25
УХВАЛА

30 жовтня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці дійшов висновку, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (п. 53 рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі", заява № 28249/95).

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що поданий позов не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Згідно з п. п. 2, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

У відповідності до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості, тобто ринкова вартість на день подання позову.

За статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Враховуючи ненадання позивачем документів, з яких суд мав би можливість визначити дійсну вартість об`єктів нерухомого майна на момент подання позовної заяви, щодо яких позивачем заявлена вимога про визнання права власності, а саме щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 101 та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :39:006:0086, суд позбавлений можливості визначити підсудність справи - за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

З викладеного вбачається, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом:

- визначення ринкової вартості нерухомого майна щодо якого заявлені позовні вимоги про визнання права власності, а саме щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 101 та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :39:006:0086 або надання суду довідок про оціночну вартість зазначених об`єктів нерухомості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Інститут залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання до відкриття провадження по справі. Після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Заяву про усунення недоліків необхідно подати до Приморського районного суду м. Одеси у встановлений в ухвалі строк.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА