КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8041/2025
справа №372/1335/16-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Зінченка О.М.,

у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (правонаступником якого є ОСОБА_7 ), ОСОБА_8 , Публічне акціонерне товариство «Фінанс банк», треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції, Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Мельник Марина Володимирівна, Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Надія Романівна,

про визнання недійсними розпорядження, державних актів на право власності на земельні ділянки, витребування земельних ділянок, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У травні 2016 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся до судуі з позовом до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , Публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк» (далі - ПАТ «Фінанс Банк»), треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р., про визнання недійсними розпорядження, державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивує тим, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 затверджено проект землеустрою і передано у власність громадянам: ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , земельні ділянки розміром по 0,1200 га кожному для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області. На підставі цього розпорядження зазначені особи 21 травня 2008 року отримали державні акти на право власності на земельні ділянки.

Вказував, що спірні земельні ділянки відносяться до категорії земель водного фонду з режимом обмеженої господарської діяльності, оскільки знаходяться у межах 25-метрової прибережної захисної смуги річки Стугна, тому не можуть за законом передаватися для потреб садівництва.

Надалі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за договорами купівлі-продажу від 18 лютого 2013 року продали належні їм земельні ділянки ОСОБА_2 , яка, у свою чергу, уклала з Публічним акціонерним товариством «ТММ-Банк» (правонаступник - ПАТ «Фінанс Банк») договір іпотеки від 18 лютого 2013 року за № 867. ОСОБА_23 за договором купівлі-продажу від 15 жовтня 2009 року продав належну йому ділянку ОСОБА_4 , а 29 травня 2009 року ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 за договорами купівлі-продажу продали належні їм ділянки ОСОБА_4 , яка їх об`єднала і отримала 21 вересня 2009 року державний акт серії ЯЖ № 297723 на земельну ділянку загальною площею 1,08 га, яку надалі відчужила за договором купівлі-продажу на користь ОСОБА_3 .

Крім цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відчужили належні їм ділянки, які були об`єднані в одну та відчужені на користь ОСОБА_8 .

Уважає, що землі водного фонду є власністю держави і не можуть передаватися у приватну власність для ведення садівництва.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 ;

- визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки площею по 0,12 га, видані 21 травня 2008 року ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ;

- визнати недійсними рішення приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Мельник М. В. від 18 лютого 2015 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 ;

- визнати недійсними рішення приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Щур Н. Р. від 01 квітня 2016 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_8 ;

- визнати недійсними рішення реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції від 11 березня 2014 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним договір іпотеки, укладений 18 лютого 2013 року між ПАТ «ТММ-Банк» і ОСОБА_2 , у частині земельних ділянок;

- витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 земельні ділянки площею по 0,12 га, з незаконного володіння ОСОБА_8 - земельну ділянку площею 0,24 га, з незаконного володіння ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 1,08 га, з незаконного володіння ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 0,12 га, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року позов прокурора задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07 квітня 2008 року № 506 в частині передачі земельних ділянок у власніть ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 ; визнано недійсними державні акти на право власності, видані 21 травня 2008 року на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ; визнано недійсними рішення приватних нотаріусів про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та рішення реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 ; визнано недійсним договір іпотеки, укладений 18 лютого 2013 року між ПАТ «ТММ-Банк» і ОСОБА_2 в частині земельних ділянок; витребувано на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації земельні ділянки з незаконного володіння ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району та стягнуто солідарно з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовий збір.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірні земельні ділянки відносяться до земель водного фонду і не можуть передаватися у власність громадян для потреб садівництва, відтак Обухівська районна державна адміністрація Київської області, приймаючи оспорюване розпорядження, вийшла за межі наданих їй повноважень. Отже, спірне розпорядження зазначеної адміністрації та видані на його підставі державні акти на право власності на земельні ділянки суперечать статтям 58, 60, 61 Земельного кодексу України, статтям 86, 88, 89 Водного кодексу України та підлягають визнанню недійсними. Відповідно до статей 330, 388 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку, яку було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника у такому випадку презюмується і не припиняється з втратою ним цього майна.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року в частині визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07 квітня 2008 року № 506 щодо відведення земельних ділянок для ведення садівництва у власність ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_15 та виданих їм державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсним рішення реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 1,08 га та витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_3 земельної ділянки площею 1,08 га, покладення на ОСОБА_3 судових витрат скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині. В решті рішення залишено без змін (том 2 а.с.71-83).

Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року касаційні скарги ОСОБА_3 та першого заступника прокурора Київської області залишено без задоволення, рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року в нескасованій частині та рішення Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року залишено без змін (том 2 а.с. 185-189).

Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_24 та ОСОБА_8 залишено без задоволення, рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року залишено без змін (том 5 а.с. 211-215).

Постановою Верховного Суду від 06 липня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсними рішень приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Мельник Марини Володимирівни від 18 лютого 2015 року індексні номера 430781, 432984, 434014 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровими номерами :06:014:0006, :06:014:0016, :06:014:0009; витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння: ОСОБА_2 земельних ділянок площею 0,12 га з кадастровими номерами :06:014:0006, :06:014:0009, :06:014:0016, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області, ухвалено в цій частині нове судове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішень приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Мельник М.В. від 18 лютого 2015 року індексні номера 430781, 432984, 434014 про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровими номерами :06:014:0006, :06:014:0016, :06:014:0009; витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння: ОСОБА_2 земельних ділянок площею 0,12 га з кадастровими номерами :06:014:0006, :06:014:0009, :06:014:0016, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; визнання недійсним договору іпотеки від 18 лютого 2013 року № 867, укладеного між ПАТ «ТММ-Банк» та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.В., в частині щодо земельних ділянок площею по 0,12 га з кадастровими номерами :06:014:0006, :06:014:0016, :06:014:0009, залишено без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_24 , в інтересах якої діє адвокат Савельєва Олена Володимирівна, задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним розпорядження Обухівського районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_23 ; визнання недійсним державного акта серії ЯЛ № 065571 від 05 листопада 2010 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :06:014:0044; витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0044, направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_24 задоволено, рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним розпорядження Обухівського районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_23 ; визнання недійсним державного акта серії ЯЛ № 065571 від 05 листопада 2010 року на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :06:014:0044; витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0044 скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог (том 13 а.с.127-133).

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року в частині визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року №506 в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_5 , визнання недійсним державного акту серії ЯЖ №217207 та витребування земельної ділянки з кадастровим номером :06:014:0013 особою, яка не була залучена до участі у справі ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 затверджено проект землеустрою і передано у власність 56-ти громадянам, зокрема, ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,12 га.

З даних державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ №217207 від 21 травня 2008 року убачається, що ОСОБА_5 на підставі вищевказаного розпорядження є власником земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :06:014:0013.

З даних договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 березня 2011 року убачається, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 грудня 2009 року ОСОБА_25 є власником земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :06:014:0013, про що, як зазначено у цьому договорі купівлі-продажу від 24 березня 2011 року - є відповідна відмітка на державному акті на право власності на земельну ділянку ЯЖ №217207 від 21 травня 2008 року.

24 березня 2011 року між ОСОБА_25 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого ОСОБА_25 передав у власність, а ОСОБА_1 прийняла у власність та сплатила грошову суму за земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, розташовану на території Київської області, Обухівського району, Української міської ради, кадастровий номер :06:014:0013.

Згідно витягу з державного реєстру правочинів №9710583 від 24 березня 2011 року убачається, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24 березня 2011 року є власницею земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :06:014:0013.

Таким чином, Першим заступником прокурора Київської області позов до ОСОБА_1 як належного відповідача (власника земельної ділянки кадастровий номер :06:014:0013) у цій справі не подано, а судом першої інстанції ОСОБА_1 до участі у розгляді справи не залучена, що є підставою для скасування судового рішення та відмову у задоволенні позову.

Зазначає про пропуск позивачем позовної давності.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- застосувати позовну давність;

- рішення Обухівської районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року в частині визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року №506 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради" в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_5 ; в частині визнання недійсним державного акта серії ЯЖ №217207 від 21 травня 2008 року на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :06:014:0013 та в частині витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,12 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :06:014:0013 - скасувати і ухвалити в цих частина нове судове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити;

- стягнути судові витрати.

4. Позиція учасників справи.

В судовому засіданні ОСОБА_26 який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Прокурор Батюк І.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила оскаржуване рішення залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомляли.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

5. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Батюк І.В., адвоката Коваленко Ю.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

6. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи установлено, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 07.04.2008 № 506 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам загальною площею 6,72 га для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради, зокрема, ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,12 га (том 1 а.с.20-23).

З даних державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ №217207 від 21 травня 2008 року установлено, що ОСОБА_5 на підставі вказаного вище розпорядження є власницею земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :06:014:0013 (том 1 а.с.26-27).

24 березня 2011 року між ОСОБА_25 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,1200 га, розташованої на території Київської області, Обухівський район, Українська міська рада, кадастровий номер :06:014:0013 з цільовим призначенням - для ведення індивідуального садівництва. Грошова оцінка земельної ділянки становить 548,73 грн.

Відповідно до пункту 1.3 договору купівлі-продажу земельна ділянка, що відчужується, належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №217207, виданого управлінням земельних ресурсів у Обухівському районі на підставі розпорядження Обухівської райдержадміністрації №506 від 07 квітня 2008 року. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право власності на земельну ділянку зроблена відмітка приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. про посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки 30 грудня 2009 року за реєстровим номером 3309, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку переходить до ОСОБА_25 , що зареєстровано в поземельній книзі 24 березня 2011 року за реєстровим номером 060140013:3:050.

Пунктом 4 договору купівлі-продажу передбачено, що право власності у ОСОБА_1 на земельну ділянку виникає після державної реєстрації (том 13 а.с. 201-202).

7. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Правилами статті 18 ЦПК України передбачено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно положень частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Статтею 125 ЗК України (тут і далі у редакції, що діяла на момент вчинення договору купівлі-продажу) визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 вказаної статті право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину.

Частиною 6 статті 126 ЗК України визначено, що при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, у кожному такому випадку відчуження земельної ділянки.

На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина 1 статті 48 ЦПК України).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини 2 статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина 2 статті 48 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сторонами у справі є позивач і відповідач, між якими саме і виник спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду з позовом до відповідача.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.

Близькі за змістом висновки сформульовані також у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17.

У постанові від 01 жовтня 2025 року у справі № 521/3319/20 Верховний Суд зазначив, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі.

Відповідно до даних державного акту на право власності на земельну ділянку убачається, що такий містить відмітку приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу від 24 березня 2011 року про перехід права власності на земельну ділянку :06:014:0013 до ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24 березня 2011 року.

Отже, на момент звернення до суду із позовом ОСОБА_1 була власницею земельної ділянки з кадастровим номером :06:014:0013, що є предметом спору.

Проте така особа не була залучена до розгляду у справі як відповідач.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача , суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові, вирішення позову з неналежним відповідачем (складом відповідачів) не може мати наслідки встановлення судом обставин справи та викладення у рішенні відповідних висновків щодо відмови в позові з інших підстав, у тому числі за необґрунтованості позовних вимог.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

З огляду на те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним розпорядження Обухівського районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_5 ; визнання недійсним державного акта серії ЯЖ № 217207 від 21 травня 2008 року на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :06:014:0013; витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0013 є помилковими.

Посилання скаржниці на пропуск строку позовної давності при зверненні до суду не можуть бути взяті до уваги, оскільки у цьому випадку позовні вимоги не підлягають задоволенню внаслідок їх пред`явлення до неналежного відповідача.

З огляду на викладене, апеляційна скарга задовольняється частково.

Згідно частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 серпня 2016 року в оскарженій частині про визнання недійсним розпорядження Обухівського районної державної адміністрації Київської області від 07 квітня 2008 року № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради» в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_5 ; визнання недійсним державного акта серії ЯЖ № 217207 від 21 травня 2008 року на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,12 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером :06:014:0013; витребування на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0013 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 30 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова