Провадження № 2-др/679/18/2025
Справа № 679/970/25
03 листопада 2025 року
місто Нетішин Хмельницької області
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Безкровного І.Г., розглянувши без повідомлення учасників заяву представника позивача Кузьменка Максима Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
24.10.2025 представником позивача Кузьменком М.В. було подано до Нетішинського міського суду Хмельницької області заяву про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі з метою вирішення питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
Питання про ухвалення додаткового рішення розглядалося судом без повідомлення учасників з урахуванням положень ч. 2 ст. 246 та ч. 4 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки суд не вбачав у цьому необхідності, позаяк сума витрат на професійну правничу допомогу, що зазначається представником у заяві про ухвалення додаткового рішення (6000 грн), відповідає орієнтовній сумі відповідних судових витрат, що вказана у позові.
Дослідивши заяву представника позивача та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів із дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Із вказаного рішення також вбачається, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а питання щодо стягнення витрат відповідача на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося, позаяк у позові представник позивача Кузьменко М.В. вказав, що докази на підтвердження таких витрат буде подано до суду протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Із матеріалів справи вбачається, що 01.04.2025 позивач уклав із Адвокатським об`єднанням «Лекс Верітас» в особі керуючого партнера адвоката Моісеєнка Максима Юрійовича договір про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ, повноваження якого підтверджуються довіреністю № 2705/25-08 від 27.05.2024. Крім іншого, у п.п. 3.1, вказаного договору зазначається, що вартість послуг визначається наступним чином: 6000 грн за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються замовником самостійно (а.с. 103, 104).
Із наявного в матеріалах справи звіту про виконану роботу до договору про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ від 01.04.2025 по клієнту ОСОБА_1 та платіжної інструкції № СЦ00048821 від 23.10.2025 вбачається, що позивачем за укладеним договором були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Моісеєнком М.Ю., що пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у розмірі 6000 грн (а.c. 107, 108).
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
У той же час відповідач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи судом, відзиву на позов не подав, не скориставшись своїм правом заявити клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката із посиланням на неспівмірність витрат відповідача на оплату такої допомоги.
Отже, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу з огляду на положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд вважає співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, оскільки вони відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи те, що судом позовні вимоги було задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258-261, 263, 270 ЦПК України, суд,
Заяву представника позивача Кузьменка Максима Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 679/970/25 (провадження № 2/679/711/2025) за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шести тисяч) гривень.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Суддя І.Г. Безкровний