Справа № 569/9003/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,

з участю представника позивача Гожого М.С.,

представника відповідача Павлюка М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

06 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 08 грудня 2024 року, о 00 год. 15 хв., в м. Рівне по вул. Соборна, 106, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху, повороту ліворуч, не переконалася, що це буде безпечно, не надала дорогу транспортному засобу «Renault Captur» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень та завдано матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Рівненською міського суду Рівненської області від 27.12.2024 по справі №569/24896/24 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (вчинення ДТП) та застосовано адміністративне стягнення у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Власником автомобіля "RENAULT CAPTUR" д.н.з. НОМЕР_2 , який отримав значні механічні пошкодження в результаті ДТП 08.12.2024 на перехресті вулиць Соборна та Симона Петлюри в місті Рівне є Гребеневич Анастасія Юріївна.

Цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія ТАС», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-221907477.

По факту ДТП, відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів», ОСОБА_1 звернулася до AT «СГ «ТАС» (Приватне) про виплату страхового відшкодування та на підставі звіту № 016.24К від 30.01.2025 року автомобіля "RENAULT CAPTUR" д.н.з. НОМЕР_2 (оцінювач аварійний комісар ОСОБА_4 ) отримала від AT «СГ «ТАС» (Приватне) 21.04.2025 страхове відшкодування в розмірі 158 400 грн. та 21.04.2025 страхове відшкодування у розмірі 48 805,31 грн. а всього 207 205,31 грн.

Однак відповідно до Звіту № 016.24К про оцінку автомобіля "Renault Capture", ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 складеною 30.01.2025 року аварійним комісаром, оцінювачем ОСОБА_4 (свідоцтво аварійного комісара № 1523 від 18 грудня 2009 року, свідоцтво оцінювача МФ № 7766 від 12.02.2011 року) - вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Renault Capture", ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 08.12.2024 року, станом на момент ДТП становить 511 125,15 грн.

Вважає, що відповідач ОСОБА_2 повинна відшкодувати позивачу ОСОБА_1 різницю між вартістю матеріальної шкоди та страховою виплатою в розмірі 303 919,84 грн., виходячи з таких розрахунків: 511 125,15 грн. - 158 400 грн. - 48 805,31 грн.

Додаткова цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ "СГ "ТАС" згідно з договором комплексного страхування. Страховий продукт "Повний автозахист" № FO-01936550 від 03.07.2024 року за програмою "Автоцивілка плюс", страхова сума 1 000 000 грн.

Відтак, змінивши предмет позову та, залучивши в якості співвідповідача ПрАТ "СГ "ТАС", просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 08.12.2024 в сумі 303 919 грн. 84 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_2 .

У відзиві на позовну заяву від 27.05.2025 представник відповідача, адвокат Павлюк М.Г. просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю; стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем.

Вказує на те, що вважає даний позов безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що VIN - код транспортного засобу не збігається з VIN - кодом, вказаним у наданому Звіті про оцінку. Відтак даний Звіт № 016.24К не може вважатись достовірним та віднесеним до конкретного автомобіля, що є предметом спору. Крім того, у долученій копії звіту, яка є додатком до позовної заяви взагалі відсутня дата його складання, що додатково ставить під сумнів автентичність та відповідність наданого документу.

Також звертає увагу суду, що на усне звернення відповідача представником страхової компанії було надано копію Звіту про оцінку № 016.24К, який було подано до страхової компанії позивачем для отримання страхового відшкодування.

Згідно з цим Звітом:

- вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Renault Capture, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 08.12.2024, станом на момент ДТП, становить: 426974,98 грн.

- ринкова вартість автомобіля Renault Capture, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_2 з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП 08.12.2024 року, станом на момент ДТП, становить 219769,67 грн.

Тобто, позивачем до страхової компанії було надано зовсім інший звіт де вартість матеріального збитку встановлена в розмірі 426974,98 грн., а не 511125,15 грн, як про це вказує позивач в своєму позові, а також долученому до позову звіті, що становить різницю, що на 84150,17 грн. менше ніж в документі поданому до суду.

Те ж саме стосується ринкової вартості автомобіля після пошкоджень, де позивачем надано звіт з сумою 219769,67 грн., однак в документі доданим до суду зазначено про 298941,94 грн.

Це становить невиправдану різницю матеріального збитку - 84 150,17 грн., ринкової вартості після ДТП - 79 172,27 грн.

Відповідно до пункту 30.2 статті 30 Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

У відповідності до цього Звіту, страховою компанією було здійснено страхове відшкодування у розмірі 207 205,31 грн., що чітко відповідає різниці між визначеним матеріальним збитком та вартістю автомобіля після ДТП: 426 974,98 грн - 219 769,67 грн = 207 205,31 грн. Таким чином, позивач подає два різні Звіти про оцінку одного й того ж транспортного засобу, проте з абсолютно різними розрахунками вартості шкоди.

З огляду на це Звіт, наданий до суду, не є тим самим документом, на підставі якого позивач отримав страхове відшкодування.

У досудовому порядку позивач визнав правильність розрахунку у Звіті, в якому вартість матеріального збитку становила 426 974,98 грн., а не 511 125,15 грн.

Відповідно, нові, завищені дані щодо розміру шкоди, подані до суду, не відповідають фактичному обсягу збитків, визначених та визнаних стороною позивача при поданні документів до страховика.

Крім того, зазначає, що згідно з договором страхування від 04.07.2024 відповідачем укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з підвищеним лімітом відповідальності на загальну суму 1 000 000 грн. Як зазначалося вище, на виконання вищезазначеного договору, згідно Звіту про оцінку поданого до страховика, страховою компанією було здійснено страхове відшкодування у розмірі 207 205,31 грн., що чітко відповідає різниці між визначеним матеріальним збитком та вартістю автомобіля після ДТП.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 вказала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відтак навіть у разі доведення позивачем розміру завданої шкоди, останній мав би звертатись про її відшкодування до страховика, який є належним відповідачем за даним позовом, оскільки між відповідачем та страховою компанією укладено діючий договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з підвищеним розміром страхової суми - 1 000 000 грн, що значно перевищує як розмір фактично понесеної шкоди, так і заявлену до стягнення різницю, а у матеріалах доданих до позовної заяви відсутні будь-які докази, що загальний обсяг шкоди, спричиненої ДТП, перевищує ліміт відповідальності страховика, встановлений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Підсумовуючи наведене вважає, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Короткий зміст заяви про зміну предмету позову

09.06.2025 представник позивача адвокат Гожий М.С. подав заяву про зміну предмету позову та залучення співвідповідача. Вказує на те, що відповідно до ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Користуючись правами, наданими ст. 49 ЦПК України, позивач реалізовує своє право на зміну предмету позову та звертається до суду з відповідною заявою.

Цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія ТАС» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-221907477.

Відповідно до висновків Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №208/4598/21 та від 16.02.2022 у справі № 242/1930/21 цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювана. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавана шкоди у порядку передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач отримала від AT «СГ «ТАС» (Приватне) 21.04.2025 страхове відшкодування в розмірі 158 400 грн. та 21.04.2025 страхове відшкодування у розмірі 48 805,31 грн, а всього 207 205,31 грн.

Однак, відповідно до Звіту № 016.24К про оцінку автомобіля RenaultCapture, реєстраційний номер НОМЕР_2 складеного 30.01.2025 аварійним комісаром, оцінювачем ОСОБА_4 (свідоцтво аварійного комісара № 1523 від 18 грудня 2009 року, свідоцтво оцінювача МФ № 7766 від 12.02.2011) - вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля RenaultCapture, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 08.12.2024, станом на момент ДТП, становить 511 125,15 грн.

Таким чином, просить стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в сумі 303 919, 84 грн. ( 511125, 15- 207205,31)

Короткий зміст відзиву на позову заяву ПрАТ "Страхова група ТАС"

У відзиві на позовну заяву від 11.07.2025 представник відповідача ПрAT «Страхова група «ТАС» Ніколаєв В. просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю за безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог. Вказує на те, що частину страхового відшкодування позивачу було виплачено згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-221907477 у розмірі 158 400 грн. В подальшому відповідно до договору комплексного страхування № FO-01936550 від 03.07.2024 року позивачу було виплачено ще 48805, 31 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування: 207 205, 31 грн. - 158 400 грн. = 48 805, 31 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, керуючись нормами чинного законодавства України та умовами Договору ПрAT «Страхова група «ТАС» сплатило позивачу страхове відшкодування по дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 08.12.2024 у повному обсязі .

Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Короткий зміст відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив

У відповіді на відзив від 09.06.2025 представник позивача, адвокат Гожий М.С. вказує на те, що факт заподіяння шкоди відповідачем ОСОБА_2 є встановленим, підтвердженим, постановою суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. Сума завданої позивачу шкоди не покрита страховиком у повному обсязі, тому обґрунтовано заявлена до стягнення з відповідачів.

У запереченнях на відповідь на відзив від 11.06.2025 представник відповідача, адвокат Павлюк М.Г. вказує на те, що за договором страхування від 04.07.2024 відповідач застрахувала свою цивільну відповідальність з лімітом 1 000 000 грн. У межах цього полісу на підставі Звіту про оцінку, поданого до страховика було виплачено страхове відшкодування в сумі 207 205,31 грн., що відповідає різниці між вартістю авто до та після ДТП. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рух справи

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі № 569/9003/25, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2025 року прийнято заяву представника позивача, адвоката Гожого М.С. про зміну предмета позову у справі, залучено Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС" в якості співвідповідача у справі.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2025 року у справі підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Стислий виклад позиції сторін

У судовому засіданні представник позивача адвокат Гожий М.С. позов підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та в заяві про зміну предмету спору.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Павлюк М.Г. заперечив проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача ПрAT «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 08 грудня 2024 року, о 00 год. 15 хв., в м. Рівне по вул. Соборна, 106, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху, повороту ліворуч, не переконалася, що це буде безпечно, не надала дорогу транспортному засобу «Renault Captur» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень та завдано матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Рівненською міського суду Рівненської області від 27.12.2024 по справі №569/24896/24 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (вчинення ДТП) та застосовано адміністративне стягнення у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. (а.с. 19-21)

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого 09.04.2024 року слідує, що власником автомобіля RENAULT CAPTUR д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 . (а.с. 6)

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» - Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-221907477. (а.с. 66)

Згідно з Перевіркою чинності Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-221907477, поліс був діючим на 08.12.2024. (а.с. 24)

З оглянутого в судовому засіданні договору комплексного страхування № FO-01936550 від 03.07.2024. Страховий продукт "Повний автозахист" за програмою "Автоцивілка плюс" вбачається, що відповідальність ОСОБА_2 була додатково застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС»", страхова сума 1 000 000 грн. (а.с. 67-68)

Судом встановлено, що по факту ДТП, відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів», ОСОБА_1 звернулася до AT «СГ «ТАС» (Приватне) про виплату страхового відшкодування та на підставі звіту № 016.24К від 30.01.2025 року автомобіля "RENAULT CAPTUR" д.н.з. НОМЕР_2 (оцінювач аварійний комісар ОСОБА_4 ) отримала від AT «СГ «ТАС» (Приватне) 21.04.2025 страхове відшкодування в розмірі 158 400 грн. та 21.04.2025 страхове відшкодування у розмірі 48 805,31 грн., а всього 207 205,31 грн.

З дослідженого в судовому засіданні Звіту № 016.24К про оцінку автомобіля Renault Capture, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 складений 30 січня 2025 аварійним комісаром, оцінювачем ОСОБА_4 (свідоцтво аварійного комісара № 1523 від 18 грудня 2009 року, свідоцтво оцінювача МФ № 7766 від 12.02.2011) - вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Renault Captur, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 08.12.2024, станом на момент ДТП становить 426974, 98 грн. ( а.с.69-94 )

Встановлені судом правовідносини та застосовані до них норми права

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки с діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум. зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У статті 29 Закону № 1961-IV зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до статті 10 ЦПК України при розгляді справи суд керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування».

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV.

Відповідно до статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цим Законом визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до статті 3 даного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, але при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Отже, положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

При цьому, відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Цивільний кодекс України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга та четверта статті 14 ЦК України).

Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати, деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Слід зазначити, що як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що 08 грудня 2024 року, о 00 год. 15 хв., в м. Рівне по вул. Соборна, 106, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху, повороту ліворуч, не переконалася, що це буде безпечно, не надала дорогу транспортному засобу «Renault Captur» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень та завдано матеріальних збитків.

Постановою Рівненською міського суду Рівненської області від 27.12.2024 по справі № 569/24896/24 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (вчинення ДТП) та застосовано адміністративне стягнення у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Станом на момент вчинення ДТП, відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-221907477 цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в AT «Страхова група «ТАС», страховий є дійсним членом МТСБУ.

21.04.2025 в порядку відшкодування завданої відповідачем матеріальної шкоди, AT «Страхова група «ТАС» було виплачено позивачу 207 205,31 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що до Полісу ОСЦПВ № ЕР-221907477 укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 03.07.2024, згідно з умовами якого страхова сума згідно програми "Автоцивілка Плюс" становить 1 000 000 грн.

Також вказаним договором унормовано, що такий діє лише за наявності діючого полісу ОСЦПВ, серія та номер якого зазначені нижче, та за умови, що Страховик за таким полісом АТ «СГ «ТАС». Дія цього договору поширюється на забезпечений транспортний засіб, визначений у такому полісі ОСЦПВ та на умовах Програми, які вказані вище.

Як вже було вказано вище, 21.04.2025, в порядку відшкодування завданої відповідачем матеріальної шкоди, AT «Страхова група «ТАС» було виплачено позивачу 207 205,31 грн. в межах страхової суми, визначеної Полісом ОСЦПВВНТЗ № ЕР-221907477.

З викладеного слідує, що Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 03.07.2024 з страховою сумою 1 000 000 грн. діяв на момент вчинення ДТП 08 грудня 2024 року та поширювався на забезпечений транспортний засіб «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно вищеописаного, в даному випадку має місце дія Договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 03.07.2024 року, згідно якого страхова сума визначене на розмірі 1000000 грн.

При визначенні розміру відшкодування суд виходить з такого.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Зокрема, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Позивачем до суду разом із позовною заявою було подано звіт № 016.24К про оцінку автомобіля Renault Capture, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 складений аварійним комісаром, оцінювачем ОСОБА_4 (свідоцтво аварійного комісара № 1523 від 18 грудня 2009 року, свідоцтво оцінювача МФ № 7766 від 12.02.2011) - вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Renault Captur, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 08.12.2024, станом на момент ДТП становить 511 125,15 грн. ( а.с. 25-37)

Однак, вказаний Звіт № 016.24К суд оцінює як недостовірний доказ у вказаній справі, оскільки він віднесений до автомобіля з ідентифікаційним номером НОМЕР_3 , що не є тим автомобілем, якому було завдано механічних пошкоджень, внаслідок ДТП. Крім того, у долученій копії звіту, яка є додатком до позовної заяви взагалі відсутня дата його складання, що додатково ставить під сумнів автентичність та відповідність наданого документу.

В судовому засіданні було досліджено Звіт № 016.24К про оцінку автомобіля Renault Capture, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 складений 30 січня 2025 аварійним комісаром, оцінювачем ОСОБА_4 (свідоцтво аварійного комісара № 1523 від 18 грудня 2009 року, свідоцтво оцінювача МФ № 7766 від 12.02.2011), який було подано до страхової компанії позивачем для отримання страхового відшкодування. ( а.с.69-94 )

Згідно з цим Звітом:

- вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Renault Capture, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 08.12.2024, станом на момент ДТП, становить: 426974,98 грн.

- ринкова вартість автомобіля Renault Capture, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_2 з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП 08.12.2024 року, станом на момент ДТП, становить 219769,67 грн.

Вказаний Звіт, суд оцінює як належний та допустимий доказ у цій справі, оскільки він стосується предмету доказування у спорі та відноситься до автомобіля Renault Capture, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , який був пошкоджений в ДТП 08.12.2024 року.

Згідно з Частиною 2 Загальні умови страхового продукту "Повний автозахист" до Договору комплексного страхування від 03.07.2024 вбачається, що відповідно до п. 18.2.2.2, якщо пошкодженим/знищеним майном третьої особи є транспортний засіб, то розмір шкоди визначається таким чином:

- якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним - як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, тобто витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

З дослідженого в судовому засіданні Звіту № 016.24К про оцінку автомобіля Renault Capture, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 складеного 30 січня 2025 року слідує, що автомобіль відновлювати економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту на момент оцінки перевищує ринкову вартість, то матеріальний збиток приймається у розмірі, що дорівнює ринковій вартості КТЗ, оскільки такий КТЗ відновлювати економічно недоцільно, що в даному випадку становить 426974, 98 грн. ( а.с. 89)

Таким чином, суд приходить до висновку що транспортний засіб Renault Capture, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_2 вважається фізично знищеним.

Відповідно до п. 18.2.8. Особливості виплати страхового відшкодування, якщо пошкодженим майном Третьої особи є транспортний засіб:

п. 18.2.8.1. якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, то виплата страхового відшкодування проводиться у повному розмірі.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Renault Captur» д.н.з. НОМЕР_2 вбачається, що його власником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначалось вище, в даному випадку має місце дія Договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 03.07.2024, згідно якого страхова сума визначена у розмірі 1000000 грн.

Враховуючи те, що AT «Страхова група «ТАС» було виплачено позивачу 207 205,31 грн. (в межах страхової суми Полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР-221907477), то з AT Страхова група «ТАС» (в межах страхової суми Договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків від 03.07.2024) підлягає стягненню різниця між матеріальним збитком та раніше виплаченим страховим відшкодуванням: 426974, 98 - 207 205, 31 грн. = 219769, 67 грн.

Встановивши фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, перевіривши належним чином доводи сторін і надані на їх підтвердження докази, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову в частині задоволення позовних вимог до відповідача ПрAT «Страхова група «ТАС».

Судові витрати

У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача ПрAT «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 підлягають понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 3 039,19 грн..

Крім того, стягненню підлягають документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу позивача та відповідача.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ст. 1 вищевказаного Закону).

За приписами ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 «Щодо витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції»).

Так, на підтвердження своїх витрат на правову допомогу представником позивача - адвокатом Гожим М.С. долучено до матеріалів справи: Договір про надання правничої (правової) допомоги № 16-25 від 01.05.2025, Додаткову угоду № 1 до Договору, згідно з якою вбачається загальна вартість послуг всього 25 000 грн, рахунок-фактуру № 1 від 01.05.2025 до Договору, згідно з якою вбачається загальна вартість послуг всього 25 000 грн, квитанція до прибуткового касового ордера № 1 від 01.05.2025, Акт здачі-приймання послуг № 1 до Договору та Додаткової угоди № 1, згідно з яким вбачається загальна вартість послуг всього 25 000 грн.

Судом встановлено, що позивач отримав правничу допомогу і поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 25000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки, позовні вимоги позивача до відповідача ПрАТ "СГ "ТАС" задоволено повністю, то на користь ОСОБА_1 з відповідача ПрАТ "СГ "ТАС" підлягає стягненню 25 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, представником відповідача - адвокатом Павлюком М.Г. долучено до матеріалів справи: Договір про надання правничої допомоги від 13.05.2025, Додатки № 1 та № 2 до Договору, згідно з якими вбачається загальна вартість комплексу правничої допомоги в суді першої інстанції всього 25 000 грн, рахунок № 1 від 13.05.2025 до Договору, згідно з якою вбачається сума платежу всього 25 000 грн, квитанція АТ КБ "Приватбанк" до платіжної інструкції на переказ готівки # 1.131686133.1 від 13.05.2025 на загальну суму 25000 грн, Акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 10.09.2025 до Договору про надання правової допомоги від 13.05.2025, згідно з яким вбачається загальна вартість правової допомоги всього 25 000 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відтак, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 25 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 3, 4, 10 - 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на користь ОСОБА_1 219 769 грн. 67 коп. (двісті дев`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять грн. 67 коп.) матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на користь ОСОБА_1 3 039 грн. 19 коп. витрат на сплату судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на користь ОСОБА_1 25 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС", місцезнаходження: пр. Берестейський, 65, м. Київ; .

Повний текст рішення складено 31.10.2025.

Суддя Н. Г. Кучина