Справа № 171/1921/22
Номер провадження 2/184/40/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 рокум. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судових засідань Михайлової Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Чепіга В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго» про стягнення компенсації у вигляді середньої заробітної плати за час затримки виплати всіх сум, що належать при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2022 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго» про стягнення компенсації у вигляді середньої заробітної плати за час затримки виплати всіх сум, що належать при звільненні, у якій позивач просить стягнути з відповідача відшкодування у вигляді середнього заробітку за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку, у зв`язку з невиплатою в день його звільнення всіх сум, що належали робітнику від підприємства.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він працював у Відокремленому підрозділі «ДТЕК Криворізька Теплова Електрична Станція» Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго» на посаді начальника котлотурбінного цеху .

Згідно наказу №1473 від 20.11.2019 йому було оголошено догану з приводу прогулу. З цих підстав відповідач відрахував з його заробітної плати за листопад 2019 року заробітну плату у розмірі 2216 грн 91 коп. Ним 23.01.2020 було подано позовну заяву про скасування наказу №1473 від 20.11.2019 та постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.01.2021 по справі №171/131/20 наказ №1473 від 20.11.2019 скасовано як незаконний. З цих підстав він звернувся з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго» недоотриманої ним заробітної плати у листопаді 2019 року у розмірі 2216,91 грн та рішенням Апостолівського районного суду, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду по справі №171/1016/21, стягнуто на його користь заробітну плату у розмірі 2216,91 грн. 01.09.2022 Апостолівським районним судом видано виконавчий лист по справі №171/1016/21, який він відправив на адресу представників відповідача з вимогою про перерахування кошт у розмірі 2216 грн 91 коп, але кошти він не отримав, тому звернувся до виконавчої служби з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа виданого Апостолівським районним судом 01.09.2022.

Наказом №362-к від 17.03.2020 відповідач звільнив його з власної ініціативи. На момент його звільнення в Апостолівському районному суді розглядався спір між ним та відповідачем по справі №171/131/20 про скасування наказу №1473 від 20.11.2019 року. Використовуючи ефективний метод захисту та поновлення його порушених прав, він спочатку скасував наказ №1473 від 20.11.2019, а потім з підстав скасування наказу №1473 від 20.11.2019 подав новий позов по справі №171/1016/21 та стягнув з відповідача заробітну плату в розмірі 2216,91 грн. Таким чином на момент його звільнення мав місце спір з приводу кошт, які він повинен був отримати внаслідок свого звільнення 17.03.2020 року. Вважає, що відповідач порушив вимоги ст. 116 КЗпП України не виплативши у термін, встановлений законодавством, усі суми, що належали йому при звільненні 17.03.2020, а саме частини заробітної плати за листопад 2019 року у розмірі 2216 грн 91 коп, яка оспорювалася ним з 21.01.2020 в Апостолівському районному суді і тому відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за час затримки повного розрахунку, який відбувся тільки 10.10.2022 року.

Зазначає, що не виплата йому заробітної плати в розмірі 2216 грн. 91 коп. має для нього вагоме значення. Після звільнення йому потрібно було проходити довготривалу реабілітацію внаслідок погіршення стану здоров`я, яке сталося з ним на виробництві 21.11.2019 і внаслідок чого він знаходився довгий час на лікуванні, на що втрачалися не малі кошти та йому прийшлося запозичувати.

Позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування у вигляді середнього заробітку за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку 10.10.2022, у зв`язку з невиплатою в день його звільнення всіх сум, що належали робітнику від підприємства виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 2070,48 грн.

За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Хоруженко Н.В.

Ухвалою Апостолівського районного суду від 23.12.2022 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24.02.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечення представник відповідача мотивував тим, що позивачу виплачені всі нараховані суми, право на які у нього виникло на час його звільнення. Зазначає, що у позовної заяві позивач стверджує, що на момент звільнення між ним та відповідачем існував спір про розмір належної йому заробітної плати при звільненні, посилаючись на справу №171/131/20. Проте предметом справи №171/131/20 було скасування наказу №1473 від 20.11.2019 «Про накладення дисциплінарного стягнення за якою розглядався позов немайнового характеру про скасування наказу, жодних матеріальних вимог в межах цієї справи позивачем заявлено не було, тобто між сторонами при звільненні позивача не існувало спору про розмір заборгованості по заробітній платі. Вважає, що позивачем пропущений строк для звернення до суду з вимогами про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виплати всіх сум, що мають бути виплачені при звільненні, що є підставою для відмови у позові.

Розпорядженням в.о. голови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області у порядку п. 2 ч. 1 ст. 31 ЦПК України вказана цивільна справа направлена до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11.03.2024 справа прийнята до провадження з викликом учасників процесу.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20.11.2024 позовну заяву залишено без руху для усунення виявлених недоліків.

Позивачем на виконання ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20.11.2024 виправлено недоліки, визначено суму середнього заробітку за час затримки виплати всіх належних йому сум під час звільнення у розмірі 271 338,00 грн, сплачено судовий збір.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав заявлених у відзиві та враховуючи надані додаткові пояснення.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Частиною першою статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

17 березня 2020 року позивача було звільнено згідно наказу №362-к за пунктом 3 ст. 40 КЗпП України. При звільненні йому нараховано 179 185,68 грн, з яких 6534,44 грн допомога у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок підприємства; 49008,30 грн допомога у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності;1633,61 грн допомога у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок підприємства; 47374,69 грн допомога у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності; 2095,23 оплата за посадовим окладом за один робочий день; 13854,08 грн компенсація за невикористану відпустку за 8 календарних днів; 36366,96 грн компенсація за невикористану відпустку за 21 календарний день; 192,45 грн одноразова винагорода; 660,61 грн внески на ДМС; квартальна премія 305,48 грн.

Судом встановлено, що в день звільнення ОСОБА_1 було здійснено розрахунок всіх належних позивачу сум, за виключенням допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок Фонду соціального страхування, що не є предметом даного спору.

Рішенням Довгінцевського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року у справі №171/578/20 задоволено позов ОСОБА_1 , визнано незаконним та скасовано наказ Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго» № 362-к від 17.03.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, поновлено його на посаді начальника котлотурбінного цеху Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» та вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу станом на 17.01.2023 (включно) у сумі 1875065 ( один мільйон вісімсот сімдесят п`ять тисяч шістдесят п`ять ) гривень 72 копійки з утриманням з вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів .

За результатами апеляційного провадження, постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Довгінцевського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року у справі №171/578/20 залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду від 17 квітня 2024 року касаційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Довгінцевського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2023 року у справі №171/578/20 залишено без змін.

Згідно ст. 235 КЗПП України - у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Однак за порушення трудових прав працівника при одному звільненні неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України, так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде неспівмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату. Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, від 05 серпня 2020 року у справі № 686/20491/18.

У положеннях статей 117, 235 КЗпП України йдеться про відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час одного й того ж прогулу працівника задля компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Позивача поновлено на посаді начальника котлотурбінного цеху Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція». Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» з 18.03.2020 та стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» згідно зі ст. 235 КЗпП України середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2020 по 17.01.2023 (включно) у сумі 1875065 (один мільйон вісімсот сімдесят п`ять тисяч шістдесят п`ять ) гривень 72 копійки з утриманням з вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів.

Тобто позивач втратив статус звільненого працівника з моменту поновлення, а тому підстави покладення на роботодавця відповідальності за статтею 117 КЗпП України не виникли, що узгоджується з правовим висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 761/1812/16-ц (провадження № 61-5745св18).

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не має, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 2,13,76-81,89,141,247,258-259,263-265,268,272-273,354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго» про стягнення компенсації у вигляді середньої заробітної плати за час затримки виплати всіх сум, що належать при звільненні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Покровського міського суду В. І. Томаш