Провадження 2-др/127/124/25
30 жовтня 2025 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Борисюк І.Е.,
за участю: секретаря судового засідання Обертун Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог за заявою позивача, -
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розгляд якої відбувався у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
16.10.2025 у вищевказаній справі було ухвалено рішення.
Представник позивача у позові заявив про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а тому просив суд вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Судом було враховано, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така позиція узгоджується із правовим висновком здійсненим Великою Палатою Верховного Суду 19.02.2020 у постанові по справі № 755/9215/15-ц.
У строк встановлений судом представником позивача було надано суду докази щодо розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідачкою, якою було одержано 20.10.2025 вищевказані докази, як то вбачається з квитанції № 4817353 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС, будь-які міркування щодо заявленого позивачем розміру витрат висловлені не були. Клопотання з цього приводу також не надходили.
Крім того, подаючи вищевказані докази розміру судових витрат, адвокат позивача повідомив, що в ході розгляду даної справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» змінило назву (найменування) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», а також місцезнаходження. При цьому, як встановлено судом, організаційно-правова форма даної юридичної особи і її ідентифікаційний код залишились незмінними.
Вищевказане підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, доступ до якого є публічним.
Судом прийнято до уваги, що сама лише зміна найменування юридичної особи, зокрема її місцезнаходження, не означають її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Відповідно, дана обставина не має наслідком правонаступництво.
Згідно із ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, передбаченому частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статті 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.
В судове засідання представник позивача та відповідачка не з`явились, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, учасники не з`явилась в засідання без поважних причин. Водночас, із змісту заяви від 20.10.2025 вбачається клопотання представника позивача про вирішення питання про судові витрати у його відсутність.
У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи вищевказане та положення ст. 223 і ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд постановив провести судове засідання у відсутність учасників справи (ухвала постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання).
Дослідивши докази понесення позивачем судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Рішенням суду у даній цивільній справі від 16.10.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» було задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором надання грошових коштів у кредит № від 07.02.2025 в сумі 14 310, 00 гривень та судовий збір в сумі 1 487, 35 гривень.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Склад та розмір витрат пов`язаних із оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі.

Заявляючи клопотання в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача було повідомлено, що попередньо (орієнтовно) позивач очікує понести, в зв`язку із розглядом справи, 5 000, 00 гривень на професійну правничу допомогу.

На підтвердження судових витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025; заявку про надання послуг № від 19.06.2025; акт приймання-передачі наданих послуг № від 20.10.2025 до договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025; платіжну інструкцію № 9 від 20.10.2025 про оплату гонорару. (а.с. 116-118, 123-125зв.)

Судом встановлено, що 06.05.2025 між ТОВ «Іннова Фінанс» та адвокатом Андрущенком М.В. було укладено договір про надання правничої допомоги № 06-05/2025, на підставі якого було видано ордер. (а.с. 44-47зв. (а.с. 112, 123-125зв.))

Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Андрущенко М.В. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 6216, виданого 07.07.2022.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження виконання адвокатом Андрущенком М.В. умов вищевказаного договору суду надано акт приймання-передачі наданих послуг № від 20.10.2025. (а.с. 98зв.)

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Як вбачається із умов договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025, сторони даного правочину досягли домовленості, що за результатами надання послуг сторони складають акти приймання-передачі наданих послуг, в яких визначається перелік послуг, їх деталізація (за необхідності) та вартість (розділ 3 договору).

У відповідності до акту приймання-передачі наданих послуг № від 20.10.2025, вартість наданих адвокатом Андрущенком М.В. в межах даної цивільної справи послуг, а саме складення правової документації процесуального характеру (позовної заяви, клопотання про витребування доказів, відповіді на відзив) та супровід процесу розгляд справи в суді з питань, пов`язаних із правами та інтересами замовника, в будь-якому форматі судочинства, в т.ч., але не виключно, із використанням ресурсу «Електронний суд») становить 5 000, 00 гривень. (а.с. 117)

Вищевказане узгоджується із заявкою про надання послуг № від 19.06.2025, підписаною сторонами правочину. (а.с. 116)

Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу клієнта, складення процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, який визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Водночас, адвокатом позивача суду надано платіжну інструкції № 9 від 20.10.2025 про оплату позивачем гонорару адвокату Андрущенку М.В. в сумі 5 000, 00 гривень на виконання умов договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025. (а.с. 118)

За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Із змісту відзиву вбачається клопотання відповідачки про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, аргументуючи скрутним матеріальним становищем.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Суд прийшов до висновку, що зазначена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 гривень є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Крім того, оцінка дій адвоката позивача, як то вбачається з матеріалів справи, вказує на їх відповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Також судом враховано: поведінку сторін під час розгляду справи; дії сторін щодо досудового врегулювання спору; суму витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем в попередньому (орієнтованому) розрахунку, та суму до відшкодування.

Суд прийшов до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу, були у даній справі необхідними, а їх розмір є розумним, реальним і виправданим.

Підстав, визначених ч. 5 ст. 137 ЦПК України, для зменшення розміру вищевказаних витрат на правничу допомогу, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 070, 00 гривень, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (61, 40 %). Решту витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 930, 00 гривень слід залишити за позивачем.

Як встановлено рішення суду від 16.10.2025, доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (до зміни найменування ТОВ «Іннова Фінанс») витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 070, 00 гривень.

Решту витрат на професійну правничу допомогу залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова».

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; останнє відоме місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (до зміни найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс»): ; місцезнаходження: м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 10, пов. 2, оф. 5.

Додаткове рішення складено 30.10.2025.

Суддя