Справа № 464/6035/25
пр.№ 2/464/2638/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

29.10.2025 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Баурової Ю.П.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором розписки, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики (розпискою від 19.03.2025) в розмірі 30000 грн, 3% річних в розмірі 222 грн, пені в розмірі 2293,15 грн, інфляційного збільшення боргу в розмірі 179,52 грн, судових [ витрати в розмірі 1211,20 грн.

Обґрунтовує позов тим, що 03.03.2024 позивач надала відповідачу у позику грошові кошти в розмірі 30000 грн, які остання зобов`язалася повернути в повному обсязі, не пізніше 05.11.2024. Покликаючись на важке матеріальне становище, відповідач 19.03.2025 звернулась до неї з проханням відтермінувати дату повернення боргу до 30.05.2025, на підтвердження обумовлених термінів про повернення відповідач написала відповідну розписку. Однак, свої зобов`язання за договором позики відповідач не виконала, станом на подання позовної заяви та не повернула суму позики. Просить стягнути з відповідача позичені кошти, нараховані 3% річних в розмірі 222 грн, пеню в розмірі 2293,15 грн, інфляційне збільшення боргу в розмірі 179,52 грн, а також судові витрати в розмірі 1211,20 грн. Просить позов задоволити.

Матеріали позову надійшли до Сихівського районного суду м. Львова 29 серпня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду визначено суддю Горбань О.Ю.

Ухвалою від 02.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні у вступному слові позов підтримала, вказала, що товаришувала з відповідачкою, на прохання останньої, котра скаржилась про незадовільне фінансове становище, погодилась позичити відповідачці у березні 2024 року 30 000 грн, котрі зняла 03.03.2024 з особистого карткового рахунку свого сина. Крім того, вона передала відповідачці золоті вироби для переробки, якими остання заволоділа і не повернула їй. В подальшому вона неодноразово зверталась до відповідачки з проханням повернути їй кошти, натомість, ОСОБА_3 неодноразово тільки обіцяла повернути кошти і повідомляла про неможливість їх повернення з різних причин. У березні 2025 року відповідач написала розписку про позику коштів із зазначенням дати 30.05.2025. Оскільки кошти відповідач не повертає, тому просить в судовому порядку стягнути заборгованість з 3% річних, пенею і інфляційним збільшенням боргу.

Представник позивача - адвокат Соколов О.В. у судовому засіданні у вступному слові позов підтримав, просить стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики в розмірі 30000 грн, 3% річних в розмірі 222 грн, пеню в розмірі 2293,15 грн, інфляційне збільшення боргу в розмірі 179,52 грн.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, належно повідомлялася про день та час судового розгляду, про причини неявки не повідомила, відзив у визначений судом строк не подала.

Суд зі згоди позивача та її представника ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін.

Заслухавши вступні слова позивача та її представника, з`ясувавши дійсні обставини справи, заслухавши покази свідка, перевіривши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З`ясовано, 03.03.2024 позивач надала відповідачу у позику грошові кошти в розмірі 30000 грн, а відповідач зобов`язалася повернути ці кошти в повному обсязі, не пізніше 05.11.2024.

Встановлено, що відповідач не повернула позивачу кошти, а покликаючись на важке матеріальне становище, 19.03.2025 прохала позивачку відтермінувати дату повернення боргу до 30.05.2025, про що склала відповідну розписку. Розписка містить умови отримання позичальником від позикодавця в борг визначеної грошової суми із зобов`язанням її повернення у визначений строк, а тому є документом, що підтверджує боргове зобов`язання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила факт отримання відповідачем від позивача у березні 2024 року грошових коштів у борг в розмірі 30000 грн, підтвердила написання відповідачкою розписки у березні 2025 року.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в борг у сумі 30000 грн, проте не виконує обов`язку з їх повернення. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти за борговою розпискою від 19.03.2025 в розмірі 30000 грн, 3% річних в розмірі 222 грн, пеню в розмірі 2293,15 грн, інфляційне збільшення боргу в розмірі 179,52 грн.

Відповідно до вимог ст.141, 142 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1211,20 грн.

На підставі ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України та керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 142, 263, 265, 280 289, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором розписки від 19.03.2025 в розмірі 30000 грн, 3% річних в розмірі 222 грн, пеню в розмірі 2293,15 грн, інфляційне збільшення боргу в розмірі 179,52 грн, в всього заборгованості в розмірі 32694 (тридцять дві тисячі шістсот дев`яносто чотири) грн 67 коп.; судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 30.10.2025.

Суддя О.Ю.Горбань