Справа № 172/613/24
Провадження № 2/172/250/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Битяка І.Г.

за участю секретаря судового засідання Глушко О.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача-1 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та поділ спільного сумісного майна, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13.07.2012 по 07.02.2024 року, коли їх шлюб було розірвано рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська № 203/4611/23. Від шлюбу вони мають малолітніх доньок ОСОБА_6 , 2012 року народження та ОСОБА_7 , 2016 року народження. Проживаючи у шлюбі, вони мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство і на спільні кошти, спільним зусиллями та для сімейних потреб ними було придбано таке майно: у червні 2016 року автомобіль марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , чорного кольору, вартість якого згідно з висновком експерта № 19/03/24 від 25.03.2024 року становить 514148,60 грн.; в січні 2021 року автомобіль марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_3 , 2016 року випуску, білого кольору; 22.11.2021 року земельна ділянка загальною площею 6,625 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 207, кадастровий номер земельної ділянки: :01:012:0032 вартістю 216000,99 грн. Право власності на все вказане майно було зареєстроване за відповідачем-1. На теперішній час сторони не досягли згоди про поділ спільного майна подружжя. Більше того, відповідач-1 07.07.2023 року без згоди позивачки, з метою уникнення розподілу спільного сумісного майна подружжя, здійснив відчуження автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 на користь своєї матері (відповідачки-2) ОСОБА_5 , а вже потім подав до суду позов про розірвання шлюбу. Таким чином, оскільки вказане майно було придбане у період шлюбу, воно підлягає розподілу між позивачкою та відповідачем-1, а договір відчуження від 07.07.2023 року має бути визнаний недійним, так як був вчинений без письмової годи іншого подружжя.

Просить суд:

- визнати недійсним договір відчуження від 07.07.2023 року легкового автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , чорного кольору, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 6,625 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 207, кадастровий номер земельної ділянки: :01:012:0032 та на автомобіль марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_3 , 2016 року випуску, білого кольору;

- залишити у власності відповідача ОСОБА_4 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 6,625 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 207, кадастровий номер земельної ділянки: :01:012:0032 та автомобіль марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , чорного кольору;

- стягнути з відповідачів судові витрати.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов у повному обсязі. Також позивачка пояснила в суді, що жодних дозволів на відчуження спільного сумісного майна колишньому чоловіку не надавала. Категорично заперечувала факт крадіжки грошей з сейфа.

Відповідач-1 та його представник позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач-1 пояснив в суді, що він мав на праві власності два автомобіля, які після того як позивачка вкрала у нього гроші, були продані матері відповідача-1 ОСОБА_5 в якості боргу. Отже мати грошові кошти за авто фактично йому не передавала.

Представник відповідача-1 ОСОБА_8 надав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивач та відповідач-1 уклали шлюб, хоча проживати почали задовгого до такого укладення шлюбу. 15.11.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір оренди приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв.м. на строк до 31.12.2020 року з положенням про автоматичне продовження договору за умови відсутності письмового попередження сторін про його припинення. На цих умовах договір неодноразово продовжувався. У вказаному приміщенні ОСОБА_4 надає стоматологічні послуги та має сейф, в якому зберігалися грошові кошти у сумі 80000,00 доларів США, з яких 30000,00 доларів США були надані батьком ОСОБА_4 ОСОБА_9 для обміну. 01.07.2023 року під час спільного проживання позивача та відповідача-1, позивачка взяла без дозволу відповідача ключі від приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та самовільно забрала з сейфу 80000,00 доларів США. Відповідач-1 повідомив позивача, що з суми яку вона забрала, 30000,00 доларів США належать його батькові ОСОБА_9 та матері ОСОБА_5 та їх необхідно повернути. Слід зазначити, що батько відповідача-1 перебуває у шлюбі з матір`ю відповідача-1 - ОСОБА_5 , а тому кошти у сумі 30000,00 доларів США, якими безпідставно заволоділа позивачка, є їх спільною сумісною власністю. 04.07.2023 року між позивачем та ОСОБА_9 відбулася розмова стосовно повернення боргу, в якому позивачем було засвідчено, що вона дійсно заволоділа коштами. Після того, як ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_4 , що грошові кошти не планує повертати, через їх зіпсовані стосунки, ОСОБА_4 запропонував продати в рахунок погашення боргу у сумі 30000,00 доларів США, спірні автомобілі, а саме: автомобіль БМВ Х5, д.н. НОМЕР_3 , 2016 року випуску, білого кольору та автомобіль БМВ Х5, д.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, на користь батька ОСОБА_9 чи матері ОСОБА_5 , на що вона погодилась і повідомила, що їй такий варіант підходить. Окремо слід наголосити, що доля 50000,00 доларів США так і не була вирішена між позивачем та відповідачем-1 та позивач відмовилась їх повертати. Після домовленості позивача та відповідача-1 щодо відчуження автомобілів в рахунок погашення заборгованості відповідач-1 уклав договори купівлі-продажу з ОСОБА_5 . Таким чином, відчуження автомобілів не було одноособовим рішенням, а було спільним рішенням позивачки та відповідача-1, які були на час укладення оскаржуваних угод подружжям. Таким чином сторони даного спору спільно розпорядились транспортними засобами в рахунок відшкодування 30000,00 доларів США, здійснивши відчуження автомобілів на користь ОСОБА_5 . Окрім іншого, такі події внесли розлад в стосунки позивачки та відповідача-1, після чого відповідач був змушений звернутись до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про розірвання шлюбу. Крім того, відповідач-1 категорично заперечує проти залишення автомобіля БМВ Х5, д.н. НОМЕР_3 , 2016 року випуску, білого кольору у власності позивачки, оскільки цей автомобіль під час спільного володіння жодного дня в її користуванні не перебував, та придбавався він для потреб відповідача-1. У свою чергу позивач користувалась автомобілем БМВ Х5, д.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, чорного кольору.

У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_9 , який пояснив, що відносини з позивачкою були поганими з першого дня знайомства. З сином та дружиною у нього нормальні відносини. Близько 2 років тому його дружині продали два автомобілі, які належали його сину ОСОБА_4 , так як невістка ( ОСОБА_1 ) викрала з сейфу гроші сина і його гроші. В рахунок погашення боргу вирішили передати автомобілі сина дружині свідка, тобто матері відповідача-1. Причиною того було те, що невістка гроші не повернула. Продаж автомобілів був погоджений з позивачкою та сином. У сейфі було 30000,00 доларів США, які належать свідкові.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 13.07.2012 року, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2024 року. Рішення набрало законної сили 14.03.2024 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.03.2024 року ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 6,625 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 207, кадастровий номер земельної ділянки: :01:012:0032. Ціна нерухомого майна 216000,00 грн. Дата державної реєстрації права власності: 22.11.2021. Право власності зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу № 1113 від 22.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Покинтелицею Д.В.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит, наданою 10.07.2024 року Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів в період з 13.07.2012 по 13.03.2024 року за ОСОБА_4 зареєстровано такі транспортні засоби, зокрема, 27.10.2016 року автомобіль марки «BMW Х5», 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 на підставі доручення продавця від 27.10.2016, договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ № 1242/2016/154060 від 27.10.2016 та 09.04.2021 року автомобіль марки «BMW Х5», 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_4 . За період з 13.07.2012 по 13.03.2024 року за ОСОБА_4 були відчужені такі транспортні засоби, зокрема, 07.07.2023 року автомобіль марки «BMW Х5», 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу укладеному у СГ № 07967 від 07.07.2023 перереєстровано на нового власника ОСОБА_5 , та 07.07.2023 року автомобіль марки «BMW Х5», 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_4 на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ № 1242/2016/154060 від 07.07.2023 перереєстровано на нового власника ОСОБА_5 .

Аналогічну інформацію надано Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях 14.11.2024 року на ухвалу суду від 01.11.2024 року про витребування доказів.

Крім цього, на виконання вказаної ухвали Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях також надано копію договорів купівлі-продажу вищевказаних транспортних засобів, з яких вбачається, що позивачка не давала письмову згоду на відчуження рухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно з висновком експерта № 19/03/24 за результатами транспортно-товарознавчого дослідження, складеного 25.03.2024 року судовим експертом Дірявкою Є.В. ринкова вартість легкового автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 на дату оцінки складає 514148,60 грн.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 1 ст. 61 СК України визначає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» видно, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Статтею 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена (ч.ч. 1-3 ст. 65 СК України).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.07.2012 року по 07.02.2024 року, коли шлюб було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. У період шлюбу подружжям було придбане майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 6,625 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:012:0032, автомобілі марки «BMW Х5», 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 та автомобіль марки «BMW Х5», 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_4 . Тому вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і відповідно до чинного законодавства підлягає поділу між подружжям у рівних частинах.

Також судом встановлено, що відповідач-1, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, 07.07.2023 року продав автомобілі «BMW Х5», 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 та автомобіль марки «BMW Х5», 2016 року випуску, VIN-код НОМЕР_4 своїй матері ОСОБА_5 без письмової згоди на це дружини ОСОБА_1 .

При цьому відповідач-1 стверджує, що автомобілі були продані у рахунок боргу позивачки, яка викрала гроші з сейфу, що знаходився у приміщенні, де він надав стоматологічні послуги і серед цих грошей були його власні та гроші батька. Також стверджує, що позивачка була обізнана про продаж автомобілів і погодилася на це.

Однак суд не погоджується з твердженням відповідача-1, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства обов`язкова письмова згода іншого з подружжя на відчуження майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Крім цього, ні відповідач-1, ні його батько ОСОБА_9 не зверталися в правоохоронні органи із заявою про вчинення ОСОБА_1 крадіжки грошових коштів, а тому цей факт не підтверджено жодними об`єктивними доказами, крім їх показань, які є показаннями зацікавлених осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку, з урахуванням позовних вимог ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору відчуження від 07.07.2023 року легкового автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випускуяк такий, що суперечить вимогам чинного законодавства щодо відчуження майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випускунедійсним,поділ спільного майна подружжя, а саме: земельної ділянки та автомобілю марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску в рівних частинах.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на автомобіль марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_3 , 2016 року випуску, білого кольору за позивачкою, суд зазначає, що на теперішній час вказаний автомобіль перебуває у власності третьої особи ОСОБА_5 , а позивачкою не ставиться питання про визнання недійсним договору про відчуження цього автомобіля.

Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідно до положень якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, з відповідачів слід стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 358, 364, 368-369, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263 ЦПК України,

У Х В А Л И В

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та поділ спільного сумісного майна задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір відчуження від 07.07.2023 року легкового автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , чорного кольору, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

3. Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 6,625 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 207, кадастровий номер земельної ділянки: :01:012:0032 та на 1/2 частину автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , чорного кольору.

4. Визнати за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 6,625 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 207, кадастровий номер земельної ділянки: :01:012:0032 та на 1/2 частину автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , чорного кольору.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду та заяви про забезпечення позову в сумі 5467,54 грн.

7. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 605,60 грн.

8. Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23.04.2024 року у вигляді накладення арешту та заборони будь-яким особам проводити дії по відчуженню спірного майна, а саме: автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , чорного кольору; автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак НОМЕР_3 , 2016 року випуску, білого кольору; земельної ділянки площею 6,625 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 207, кадастровий номер земельної ділянки: :01:012:0032, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили після чого вважаються скасованими.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Г. Битяк