Справа № 683/3200/25
У Х В А Л А
27 жовтня 2025 року м. Старокостянтинів
Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Кутасевич О.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 про забезпечення позову,
Заяву обґрунтовує тим, що 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 позичив відповідачу у справі ОСОБА_3 46 700 доларів США, котрі останній зобов`язувався повернути до 20 грудня 2022 року. Ці кошти були дані в позику відповідачу під 3% відсотків на місяць, що підтверджено борговою розпискою, підписаною власноручно відповідачем. Проте, ОСОБА_3 в строки, які обумовлені в розписці коштів ОСОБА_1 не повернув.
Указане зумовлює необхідність у забезпеченні позову відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України у вигляді накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.
Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, вважаю, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.153 ЦПК України).
Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Провадження у справі відкрито 27 жовтня 2025 року.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно положень п.1, п.2 та п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Відповідно до роз`яснень, даних у п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2019 року у справі № 824/239/2018).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц.
Як установлено судом, між сторонами дійсно виник спір щодо стягнення боргу з відповідача в розмірі 111 146 (сто одинадцять тисяч сто сорок шість) доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 21 жовтня 2025 року 4 640 345,50 грн.
Згідно Інформаційної довідки № 448469672 від 20 жовтня 2025 року вбачається, що у власності ОСОБА_3 перебуває квартира загальною площею 61,6 кв.м. житлова площа 45,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ; гараж площею 163,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 та гараж площею 163,4 кв.м. (адреса АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 24582417 від 04.09.2008 року).
Відповідно до Довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 20 жовтня 2025 року оціночна вартість зазначеної квартири становить 1 164 198,72 грн, а гаражу 999707,48 грн.
Ураховуючи викладене у позивача наявні реальні підстави побоюватись, з огляду на поведінку відповідача щодо систематичного невиконання взятих на себе зобов`язань, що останній з метою уникнення примусового виконання рішень суду відчужить належні йому об`єкти нерухомого майна.
Тому з урахування ціни позову (4 640 345,50 грн) , яка значно перевищує вартість майна, на яке позивач просить накласти арешт, а також того, що незастосування забезпечення позову шляхом накладенням арешту на зазначене майно може зробити неможливим виконання рішення суду, що порушить права заявника, тому необхідність забезпечення позову у спосіб, обраний заявником, слід визнати обґрунтованим.
При цьому, забезпечення даного позову саме у такий спосіб не позбавлятиме відповідача права користування належним йому нерухомим майном та не порушуватиме його прав та законних інтересів.
Керуючись 149-153, 157,158, 258- 260 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Драчуком Сергієм Леонідовичем про забезпечення позову задовольнити.
Копію ухвали для відома надіслати позивачу, а після її виконання - ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: