Провадження № 2/466/936/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Якубів І. О.

з участю: представника відповідача Алєксєєвої Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та зустрічним позовом адвоката Алєксєєвої Ганни Ігорівни яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» про визнання недійсним договір про надання фінансового кредиту №18461-12/23 від 22.12.2023 року та договір про надання фінансового кредиту №10250-01/24 від 08.01.2024 року,-

в с т а н о в и в:

25 листопада 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у якій позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості: за Кредитним договором № 18461-12/2023 в розмірі 28 000.00 грн., з яких: 8 000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 000.00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0.00 грн. - сума заборгованості за пенею; за Кредитним договором № 10250-01/2024 в розмірі 31 500.00 грн., з яких: 8 000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 500.00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 59 500.00 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Обґрунтування позивача.

22 грудня 2023р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» () та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 18461-12/2023 (копію кредитного договору додають).

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним, шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізит та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п.п. 3.3. п.3 Кредитного договору Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.п. 2.3. п. 2 Кредитного договору, для отримання кредиту Клієнт відвідує сайт Товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією, я саме - Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; кредитними продуктам Товариства, документами щодо взаємодії з споживачами. Примірним договором про надання кредиту, інформацією про істотні характеристики послуги з надання мікрокредиту/споживчого кредиту та іншою інформацією про фінансову послугу, яка розмішується Товариством на сайті Товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного Банку України (Інформація на сайті Товариства). Приймаючи умови Кредитного Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися (п.п. 7.6 п.7 Кредитного договору).

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

24.06.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЙ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №24062024, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕН ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказані у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається).

Згідно п. 1.1. Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторона та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (копія Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 28000 грн., з яких:

- 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 20000 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 0 грн. - сума заборгованості за пенею.

Відповідно до п.1.3. Договору факторингу, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунок Первісного Кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 24.06.2024 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 18461-12/2023 в розмірі 28000 грн., з яких:

- 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 20000 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 0 грн. - сума заборгованості за пенею.

Щодо укладання кредитного договору №10250-01/2024 позивач зазначає наступне.

Крім цього, 8 січня 2024 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10250-01/2024 (копія кредитного договору з додатками додається).

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін.

Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загально розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору.

Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усі умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» (далі - «Правил» (п.п. 7.6 Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті Товариства. Приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

24.05.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНО ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №24052024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИ" передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (копія витягу з Договору факторингу додається).

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню з порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактор Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акт прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором п відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємно частиною цього Договору (АКТ прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторинг додається).

Відповідно до Реєстру боржників від 24.05.2024 до Договору факторингу № 24052024 в 24.05.2024 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимог до Відповідача в сумі 31500 грн., з яких:

- 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 23500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до п.1.3. Договору факторингу, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «САПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Згідно п. 3.9. Договору факторингу, у разі отримання коштів від Боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення Заборгованості після дати підписання цього Договору. Клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів Клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні данні Боржників: Прізвище, Ім`я, По батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору.

Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунок Первісного Кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 24.05.2024 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 10250-01/2024 в розмірі 31500 грн., з яких:

- 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу:

- 23500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, сторони узгодили розмір Позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Тому, позивач просить суд стягнути суму заборгованості за договорами у розмірі 59500,00 грн. та понесених витрат по сплаті судового збору.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін до суду подано не було.

27 січня 2025 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява адвоката Алєксєєвої Ганни Ігорівни яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» про визнання недійсним договір про надання фінансового кредиту №18461-12/23 від 22.12.2023 року та договір про надання фінансового кредиту №10250-01/24 від 08.01.2024 року, в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір про надання фінансового кредиту № 18461-12/23 від 22.12.2023 року та визнати недійсним договір про надання фінансового кредиту № 10250-01/24 від 08.01.2024 року.

Свої вимоги мотивує тим, що з матеріалів даної справи вбачається, що 22.12.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № 18461-12/23. Відповідно до 1.1 Договору Товариство надало споживчий кредит в розмірі 8000 грн.. Згідно п.1.2 мета отримання кредиту: власні потреби, а строк кредитування 100 днів. П. 1.4 і п. 1.41 зазначено що за користування кредитом нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована і становить 2,5 % в день, з відсотковою ставкою в розмірі 912,50 % річних. Ч. 2 Договору зазначено порядок його укладення, зокрема: видача кредиту здійснюється онлайн. В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" був укладений договір факторингу № 24062024 від 24.06.2024 р.

Також, 08.01.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № 10250-01/24. Відповідно до 1.1 Договору Товариство надало споживчий кредит в розмірі 8000 грн.. Згідно п.1.2 мета отримання кредиту: власні потреби, а строк кредитування 120 днів. П. 1.4 і п. 1.41 зазначено що за користування кредитом нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована і становить 2,5 % в день, з відсотковою ставкою в розмірі 912,50 % річних. Ч. 2 Договору зазначено порядок його укладення, зокрема: видача кредиту здійснюється онлайн. В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ" був укладений договір факторингу № 24052024 від 24.05.2024 р.

Представник зазначає, що договір про надання фінансового кредиту №18461-12/23 від 22.12.2023 року та договір про надання фінансового кредиту № 10250-01/24 від 08.01.2024 року суперечать законодавству України, а відтак підлягають визнанню судом недійсними виходячи з наступного.

Вищезазначені оспорювані кредитні договори суперечать законодавству по захисту прав споживачів. Позивач стверджує, що не підписував договір про надання фінансового кредиту № 18461-12/23 від 22.12.2023 року та договір про надання фінансового кредиту № 10250-01/24 від 08.01.2024 року, про такі йому не було письмово повідомлено, а також не надано всю необхідну інформацію щодо умов вищезазначених договорів та не отримував необхідну інформацію, яка потрібні клієнту при укладанні кредитного договору. Крім того, розмір передбачених у спірних договорах процентів і штрафних санкцій є занадто великими, суперечать нормам чинного законодавства і порушує права Відповідача як споживача. Оскільки, надання коштів за вказаними Договорами, відповідає всім ознакам. Зокрема, Товариствами не було виконано переддоговірну роботу з Відповідачем; такі оспорювані договори не містять порядку зміни Договорів які враховували б інтереси споживача (Позичальника), а це є суттєвими умовами (ст. 628 ЦКУ), то Договір в цілому суперечить п. 8 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; не було повідомлено Відповідача письмово про форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі, між зобов`язаннями споживача; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач (правовий аналіз Договору свідчить про порушення принципу рівності сторін Договору на шкоду споживачу); обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

В матеріалах справи відсутні докази виконання ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" ВИМОГ ЗУ «Про споживче кредитування» щодо ознайомлення Відповідача з умовами кредитування, а також виконання оспорюваних договорів з боку Позивача. Положення п. 1.4.1. спірних договорів щодо встановлення процентів за користування кредитом у розмірі 2,5% в день, що становить реальну річну процентну ставку 912,50 % с несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та таким, що суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукту) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, і тим самим ставлять Позичальника у невигідне для нього матеріальне становище.

Спірні кредитні договори не відповідають вимогам статей ст. 11, 18 Закону № 3161-1V, зокрема, йому як споживачу фінансових послуг Товариствами не було надано повної інформації про кредитні умови, а саме: інформацію про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту; недостовірну інформацію про дійсну вартість та перелік необхідних до сплати комісій банку, супутніх послуг на користь третіх осіб та їх нормативної обґрунтованості; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значений та грошовому виразі) з урахуванням процентної ставки за кредитом і вартості всіх послуг (нотаріуса, страховика, експерта тощо), пов`язаних із одержанням кредиту та укладанням договору; строків і комісій, процентами за користування кредитами та ураховуючи викладене та посилаючись на те, що кредитні договори містять істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та нечесну підприємницьку діяльність.

Крім того, звертає увагу, що спірні кредитні договори містять вимоги щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором, що є несправедливими умовами які можуть бути визнані недійсними. Правочин, який суперечить законодавству є недійсним. Таким, що суперечать Закону є і окремі пункти Кредитного договору.

Зокрема: Так, пунктом 1.4.1. договору про надання фінансового кредиту № 18461-12/23 від 22.12.2023 року встановлюється розмір процентної ставки за користування кредитом, яка становить 2.5% в день і 912.50 % річних. Крім того, у п. 3.2 даного договору зазначено, що сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. П. 5.3 передбачає, що випадку прострочення клієнтом сплати кредиту та процентів відповідно до термінів встановлених в графіку платежів товариство нараховує неустойку у вигляді пені в розмір 0,2 % від суми заборгованості за кожний день прострочення. Також, пунктом 1.4.1. договору про надання фінансового кредиту № 10250-01/24 від 08.01.2024 року встановлюється розмір процентної ставки за користування кредитом. яка становить 2.5 % в день і 912,50 % річних. Крім того, у п. 3.2 даного договору зазначено, що сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. П. 5.3 передбачає, що випадку прострочення клієнтом сплати кредиту та процентів відповідно до термінів встановлених в графіку платежів товариство нараховує неустойку у вигляді пені в розмір 0,2 % від суми заборгованості за кожний день прострочення.

22.11.2023р. прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-1X (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-1Х), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. А тому, вищезазначені п.п. 1.4.1. спірних договорів про надання фінансових кредитів мають бути визнані судом недійсними, оскільки суперечать вимогам 4. 5 п. ст. 8 3У «Про споживче кредитування». Передбачена пунктами 1.4.1. оспорюваних договорів плата за користування чужими грошовими коштами, враховуючи встановлений сторонами спосіб її обчислення (за кожен день прострочення виконання зобов`язання) за своєю правовою природою є пенею, а не платою за користування чужими коштами, яка згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду віл 05 червня 2020 року у справі № 922/3578/18, обчислюється у відсотках річних. З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що такі пункти договорів всупереч статті 61 Конституції України фактично передбачають двічі однакову міру відповідальності таку, як пеня, що є підставою для визнання їх недійсними. Зазначені вище умови щодо нарахування процентів та штрафних санкцій передбачені спірними договорами є непропорційно великою сумою та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідач заперечує, що саме надані Позивачем за первісним позовом договори ним були укладені, оскільки він не міг би погодитись на умови щодо сплати розміру процентної ставки за користування кредитів 2,5 % в день і 912,50 % річних, які є вкрай невигідними, і якби йому було відомо про такі умови, то він відмовився від співпраці з Товариствами.

Також зазначає, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. Застосування штрафу та пені за одне й те саме порушення споживачем зобов`язання за договором про споживчий кредит заборонено.

Отже, за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови спірних договорів с несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Разом із тим, аналізуючи норму статті 18 цього Закону, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип розумності та добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-трете, завдають шкоди споживачеві, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Правочин, який суперечить законодавству є недійсним.

Як видно з вищенаведеного, спірні договори страждають суттєвими пороками невідповідності його змісту актам законодавства України, ці невідповідності свідомо допущені Товариствами і націлені проти прав та інтересів Відповідача.

Представник зазначає, що Позивач за зустрічним позовом є інвалід третьої групи, тому такий розмір оплати згідно оспорюваних договорів для нього є обтяжливим і знаючи про такі можливі нарахування він би не погоджувався на їх підписання, оскільки такі поставлять його в скрутне матеріальне становище. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Вказані норми законодавства мають бути застосовані та на підставі них оспорювані договори мають бути визнані недійсними оскільки в тому числі зазначені вище пункти є несправедливими в розумінні вказаних норм, а саме вони всупереч принципу добросовісності створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, що проявляється у встановленні дуже значного розміру процентів і пені, які можуть стягуватися за прострочення зобов`язання боржником за умови, що договором взагалі не встановлена жодна відповідальність виконавця - товариств. Розміри процентів, нараховані товариствами, в 4 рази перевищують розмір основного зобов`язання. Виходячи із зазначеного можна зробити висновок про порушення принципу рівності сторін договору, що призводить до порушення прав споживача. Також потрібно зазначити, що позивач не міг повпливати на розмір відсотків.

Звертає увагу суду, що в матеріалах даної справи відсутні докази того, що Відповідач і Первісні кредитори підписували спірні договори та усі додатки до нього будь-яким способом, а сукупність цифр і літер як «підпису» Відповідача, тотожній відбиток підпису і печатки первісних кредиторів методом механічного копіювання на всі копії (кредитного договору, таблиці-графіка платежів, паспорта споживчого кредиту) могли бути нанесені будь-якою особою - Відповідачу за первісним позовом примірників оригіналів договору з підписами ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" не надавалися. Не можна також встановити достовірно, чи були взагалі договори укладені в імперативній письмовій формі, які їхні умови, у тому числі розміри процентної ставки, строк кредитування та загальна вартість кредитів були погоджені у письмовій формі, а до текстів доказів, односторонньо виготовлених та наданих Позивачем за первісним позовом у копіях для подання до Суду, могли бути внесені будь-які відомості, вигідні саме йому, тому такі копії, не підтверджені оригіналами, підлягають відхиленню. ЦПК України не передбачає можливості прийняття до уваги копій доказів невідомого походження, які не можна перевірити на відповідність оригіналам.

Крім того, копії електронних документів які знаходяться у матеріалах справи унеможливлює ідентифікацію його підписантів, зміст їх не захищений від внесення правок та викривлення, а тому прийняття рішення на основі паперової копії електронного доказу не відповідає нормам статей 77, 78, 79, 95, 100 ЦПК України, ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та принципу безпосереднього дослідження доказів Судом. Доказів фактичного звернення Відповідача за первісним позовом до первісних кредиторів; ідентифікації і його верфікації; створення особистого кабінета; генерації та надсилання «одноразового ідентифікатора» Позичальнику та його надсилання, нанесення саме на ці тексти; підпису договорів з кожним додатком первісними кредиторами; повідомлення Відповідачу та погодження всіх майбутніх умов кредитування, включаючи відсоткові ставки, суми відсотків до сплати та строк їх нарахування; подальшого укладення кредитних договорів у письмовій електронній формі на конкретних умовах та надання позичальнику його примірників; фактичної видачі Відповідачу кредиту у вказані дати та у вказаному розмірі саме первісними кредиторами; подальшого руху коштів - Позивачем за первісним позовом не надано. У даному випадку, оскільки Відповідач ставить під сумнів відповідність поданих копій оригіналам та достовірність їх як доказів, з урахуванням того, що єдиним можливим доказом дотримання письмової форми (незалежно, паперової чи електронної) є оригінали кредитних договорів, які повинні давати змогу довести їх цілісність та справжність, прийняття рішення на основі паперової копії електронного доказу не відповідає вищевказаним нормам статей 77, 78, 79, 95, 100 ЦПК України, ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та принципу безпосереднього дослідження доказів Судом.

На думку представника, надані Позивачем копії електронних документів не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, тому що ні суд, ні Відповідач не може перевірити її достовірність та незмінність змісту, що згідно з ч. 5 ст. 100 ЦПК України має наслідком відхилення цього електронного доказу. У разі ненадання оригіналів документів Відповідачем за зустрічним позовом представник просить визнати надані Позивачем копії електронних доказів недопустимими. Також Позивачем не надано доказів того, що Відповідачу було надано його примірник Кредитних договорів та додатків до них. Законодавство зобов`язує кредитодавця надати оригінал договору споживачу невідкладно після підписання сторонами і покладає саме на кредитодавця обов`язок доведення того, що такий оригінал було фактично передано споживачу.

Щодо недоведеності перерахунку коштів Відповідачу за казаними Договорами зазначає наступне. У копії Договорів передбачений порядок надання кредиту у безготівковій формі, проте немає жодного доказу його фактичного виконання: відповідно до п. 1.6. наданої Позивачем копії Кредитних договорів кредит вважається наданим в день перерахування Товариствами суми кредитів (загального розміру). Розрахунки заборгованості, які знаходяться у матеріалах справи, не є доказом наявності заборгованості по договорам, оскільки не належить до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦПК України, і не є первинним бухгалтерськими документами. Посилання Позивача на ці розрахунки, як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованим, оскільки розрахунки заборгованості є внутрішніми документами фінансових установ та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Довідки інших фінансових компаній також не є первинними бухгалтерськими документами, ані документами зведеного обліку (виписками), не містять усіх передбачених законом реквізитів для переказу коштів, відомостей про відправника та одержувача і не відповідають імперативним вимогам належності та допустимості до таких доказів. Позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі Позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано оригіналів кредитних договорів, меморіальні ордери чи інші первинні бухгалтерські документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника первісними кредиторами, виписки з рахунку первісних кредиторів за дати виплати коштів Відповідачу відповідно до ст. 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», ч. 2 ст. 78 ЦПК України. Оскільки законодавство чітко встановлює перелік документів, на підставі яких здійснюється переказ і видача коштів з рахунків, за відсутності таких доказів у Позивача вищевикладене означає недоведеність позовних вимог, що унеможливлює і стягнення будь-яких коштів. Суд не може ґрунтувати своє рішення на припущеннях. У випадку, якщо розрахунки ведуться готівкою, мають залишитись первинні касові документи (але у даній справі пп. 1.6. копії Договорів прямо передбачають саме безготівковий розрахунок). Внутрішні Правила товариств не підписані Відповідачем не підлягають застосуванню до правовідносин Сторін. Умови внутрішніх Правил надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер як внутрішнього правового акту кредитора, не можна вважати складовою кредитного договору. Як вже було зазначено, Відповідач не може бути зобов`язаний виконувати умови, з якими він реально не був ознайомлений, в тому числі внутрішніх правил фінансової установи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані товариствами документи не можуть розцінюватися як стандартні (типові) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитних договорів, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не ознайомлений і ніколи не був ознайомлений з внутрішніми Правилами надання послуг ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ". Виходячи з правового аналізу вищевказаних норм такі Правила, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, якщо немає підпису Позичальника принаймні про ознайомлення і погодження із ними; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Правила знав і розумів Позичальник у момент укладення договору, а також те, що Умови містили вказані пункти в момент його укладання, або що в подальшому такі Умови не змінювались фінансовою установою в односторонньому порядку. Прострочення кредитора і передчасність вимог Позивача за первісним позовом, недоведеність набуття права вимоги. Позивачем за первісним позовом не надано Суду доказів повідомлення Відповідача про набуття ним права вимоги, жодних доказів його фактичного отримання Відповідачем, як і доказів його відправлення, і прямо вказано, що жодні заходи досудового врегулювання не проводилися.

У Договорі факторингу не зазначена ціна продажу загальної суми заборгованості прав вимоги, а в Актах до нього замазані пункти 1, 2 про загальну суму заборгованості прав вимоги та кількістю боржників. Зазвичай компанії як Позивач викуповують права вимоги приблизно за 1% від їх суми, а тому необхідно витребувати у Позивача оригінали всіх договорів факторингу з додатками, щоб упевнитись, що право вимоги саме до Відповідача стосується наданих копії договорів факторингу і що Позивач повністю сплатив передбаченому договором ціну. Позивач навмисно хоче приховати, що набув право вимоги за мізерну суму і тепер бажає збагатитися за рахунок Відповідача разів у 100. Або взагалі не набув його, не сплативши ціну викупу прав вимоги. Встановити достовірно набуття права вимоги саме до Відповідача з наданих копій витягів не вбачається можливим. Позивачем не доведено набуття права вимоги саме до Відповідача, а не якихось сторонніх осіб, оскільки з наданих ним витягів і не повних копій документів не можна достовірно встановити набуття права вимоги саме за вказаними ним договорами. Ним надані лише витяги з додатків до договорів факторинга з первісними кредиторами без повних текстів реєстру боржників, має місце прострочення кредитора.

Щодо недоведеності позовних вимог з точки зору процесуального права представник зазначає таке. З позовної заяви вбачається, що позивач стверджує про укладення договорів з додатками саме в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі, який існує в оригіналі у електронній формі, а не у його паперовій копії. Але його оригінал повинен об`єктивно існувати. Враховуючи вищевикладене, без дослідження Судом оригіналів доказів, які б могла б підтвердити дійсне волевиявлення, погодження Відповідача з визначеними істотними умовами кредитування, дослідження яких надало б Суду змогу ідентифікувати підписувачів документів з обох сторін та підтвердити цілісність і незмінність їх даних (змісту) в частині істотних умов договору. Натомість до позову Позивача паперові роздруківки без будь-яких електронних цифрових підписів, які Позивач вважає доказами у справі і з яких не можливо встановити, ким саме кожний оригінал був підписаний і як саме. До цих документів слід ставитися критично, оскільки до них могли бути внесені будь-які відомості, вигідні Позивачу, і видавались вони спеціально для подання Суду. Оскільки не можливо перевірити достовірність копій та відповідність їх змісту оригіналам електронних доказів та письмових доказів, це означає недоведеність позовних вимог позивачем за первісним позовом. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 10) установлення обов`язкових для споживача умов, з леями він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Оскільки, в матеріалах справи немає жодного доказу ні ідентифікації Відповідача за первісним позовом, ні передумов договору, ні підписання договору одноразовим ідентифікатором, ні його надсилання, ні введення куди-небудь, такі припущення не можуть бути покладені в основу рішення. 3 боку Позивача вказано про підпис одноразовим ідентифікатором, але не надано жодного доказу фактичного направлення відповідачу такого ідентифікатора на належний Йому номер і його використання, підписання договору саме у наданій Суду редакції з неконкурентними та несправедливими умовами кредитування, яких Відповідач ніколи ні в якій формі не погоджував. Жодний документ в матеріалах справи не підписаний Відповідачем особисто. Це є підставою відхилити копії та встановлювати обставини справи виключно з дослідження оригіналів Судом безпосередньо. Ці зауваження є конкретними, мотивованими і прямо становлять предмет доказування. У даній справі Відповідач лише вимагає, щоб Позивач, який набув право вимоги приблизно за 1% їх суми, довід доказами свої вимоги, які не відповідають навіть наданим ним же умовам паперових копій договору з додатками. Таким чином, жодного оригіналу не тільки з електронним цифровим підписом (у тому числі і «одноразовим ідентифікатором») Відповідача, а і з ЕЦП відповідного первісного кредитора, Позивач не надав і в принципі надати не може.

Щодо відступлення права вимоги та повідомлення про це зазначає наступне. Позивач не надав не тільки доказів повідомлення Відповідача про його вимоги чи будь-які вимоги попередніх кредиторів, але і спроб досудового врегулювання, яке надало б Відповідачу можливість врегулювати спір у позасудовому порядку за меншу суму. Вбачається, що у даному випадку ст.ст. 516, 517, 613, 1082 ЦК України порушені Позивачем, оскільки Відповідачу стало відомо про вимоги Позивача лише з матеріалів даної справи, а набуття права вимоги та самі права Позивача є недоведеними.

Щодо доказів переказу коштів зазначає, що у копії Договорів передбачений порядок надання кредиту у безготівковій формі, проте немає жодного доказу його фактичного виконання: відповідно до п. 1.6. копій Кредитних договорів кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами. Розрахунки заборгованості не є її доказами в силу ст. 76 ЦПК України, оскільки не є джерелом доказування і не є первинними бухгалтерськими документами. Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Довідки інших фінансових компаній також не є первинними бухгалтерськими документами, ані документами зведеного обліку (виписками), не містять усіх передбачених законом реквізитів для переказу коштів, відомостей про відправника та одержувача і не відповідають імперативним вимогам належності та допустимості до таких доказів.

13 березня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» поступив відзив на зустрічну позовну заяву представника позивача за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Гончарука Д. Р., у якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом по справі №466/11824/24 в повному обсязі; позовні вимоги за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити в повному обсязі.

У відзиві зазначає, що детально ознайомившись з зустрічною позовною заявою, вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.Як зазначено у позовній заяві 22 грудня 2023 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (ЄДРПОУ 44022416) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 18461-12/2023. Крім того, 8 січня 2024 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10250-01/2024. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.Саме у Договорі оферти Первісним кредитором було чітко визначено, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Індивідуальна частина оспорюваного договору про надання фінансового кредиту містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі та строк його повернення, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту.Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Представник зазначає, що сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи Відповідача викладені в відзиві на позовну заяву. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором (Позикодавцем) не було б укладено.Зауважує, що для укладення кредитного договору та договору позики в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариств позичальником власноруч. Таким чином, ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа….» Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи Відповідача викладені в відзиві на позовну заяву. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором (Позикодавцем) не було б укладено. Зауважує, що для укладення кредитного договору та договору позики в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариств позичальником власноруч. Таким чином оспорювані Договори підписані Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісними кредиторами не були би укладені. Доказів протилежного Відзив на позовну заяву не містить. Наголошує, що згідно з положеннями Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну торгівлю» різниця між Одноразовий ідентифікатор та ЕЦП полягає лише в способі ідентифікації підписувача та ступеня захисту такого підпису. Але юридично вони мають однакову силу.З чого слідує, що не спростування Відповідачем презумпції правомірності Кредитного договору - всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитного договору, підлягають виконанню.Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості та вірно не прийнято до уваги посилання представника відповідача на те, що Відповідач не укладав вищевказаних договорів, оскільки вказані договори є дійсними та ніким не скасовані. Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем Кредитних договорів та Договорів позики в електронній формі, тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики та кредитів за електронним договором є обов`язковим.Це є додатковим підтвердженням укладання Відповідачем вищевказаних договорів в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Первісних кредиторів та доступний зокрема через сайт Товариств та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, підтвердженням отримання коштів Відповідачем за договорами, визнання ним та погодження умов даних договорів.

Щодо доказів, які підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу та первинних документів представник зазначає наступне. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Апелянта, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Також, враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №705 від 05.11.2014р. «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів». ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Апелянтом кредитних (позичкових) коштів за укладеними з ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «1БАНК», договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором (позикодавцем), а дані документи відповідно до п.35 положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно Позичальником при укладанні договору. Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладених Договорів Факторингу. Однак, з метою надання вичерпної інформації по справі та у відповідності до умов Договору Факторингу, Позивачем ініційовано запит до з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на надання інформації щодо надання (перерахування) коштів Відповідачу, а також додаткових розрахунків заборгованості. Представник повідомляє, що станом на 13.03.2025 отримано детальні розрахунки заборгованості та докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів Відповідачу за укладеним кредитним договором.Від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Довідка про перерахування коштів № 3466_16. Відповідно до довідки про перерахування коштів № 3466_16, 08.01.2024 кредитні кошти у сумі 8000,00 грн. були перераховані на карту НОМЕР_3 , згідно договору № 10250-01/2024. Розрахунок заборгованості № 10250-01/2024 від 08.01.2024. Як вбачається з розрахунку заборгованості № 10250-01/2024 від 08.01.2024, відсотки нараховуються відповідно до умов кредитного договору № 10250-01/2024, а саме по 72,00 грн. в день. З 07.02.2024 відповідно до умов кредитного договору № 10250-01/2024 відсотки нараховуються по 200,00 грн. в день, також відсотки перейшли у прострочені відсотки. Також в розрахунку заборгованості міститься інформація про оплату Відповідачем по відсоткам а саме 500,00 грн. Від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Довідка про перерахування коштів № 3426_31. Відповідно до довідки про перерахування коштів № 3426_31 (копія додається), 22.12.2023 кредитні кошти у сумі 8000,00 грн. були перераховані на карту НОМЕР_3 , згідно договору № 18461-12/2023. Розрахунок заборгованості № 18461-12/2023 від 22.12.2023. Як вбачається з розрахунку заборгованості № 18461-12/2023 від 22.12.2023, відсотки нараховуються відповідно до умов кредитного договору № 18461-12/2023, а саме по 72,00 грн. в день. З 16.01.2024 відповідно до умов кредитного договору відсотки нараховуються по 200,00 грн. в день, також відсотки перейшли у прострочені відсотки. Зазначає, що надані додаткові розрахунки заборгованості за Кредитними договорами є складеними Первісними кредиторами, жодним чином не суперечать розрахункам заборгованості доданим до позовної заяви, а лише доповнюють та деталізують їх. З метою забезпечення найвищого рівня безпеки проведення платежів PCI DSS, технологія карткових рахунків побудована таким чином, що в платіжних системах міститься лише перші шість та останні чотири цифри номеру карти. Інформацію про повний номер платіжної карти мають банки-емітенти платіжних карток (з параметрами: Номер картки). Для цього необхідно надати відомості про транзакції, які містяться в інформаційній довідці/листі/квитанції наданого платіжним сервісом. За наданими параметрами Банк-емітент платіжної картки зможе повністю ідентифікувати отримувача. Також зазначає, що перерахування коштів на платіжні карти Відповідача за укладеними договорами було безпосередньо здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим.До того ж, договором факторингу укладеним з Первісними кредиторами не передбачено надання ТОВ «ФК «ЄАПБ» виписок з банківських рахунків попереднього Кредитора.Зазначає, що Відповідачем не надано суду і не представлено належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить, відповідно до ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. Самим Відповідачем факт отримання грошових коштів за Кредитними договорами в відзиві не спростовується належними доказами. Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем Кредитних договорів в електронній формі, обґрунтовано розмір заборгованості за вказаними договорами, тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами у відповідності до умов укладеного договору передбачено умови та строки нарахування відсотків на користування коштами, а саме: у Договорі позики № 10250-01/2024 від 08.01.2024 укладеному з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передбачено: Відповідно п.п. 1.1. Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно п.п. 1.2. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 08.01.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 06.05.2024. Відповідно п.п. 1.3. Клієнт має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або кінцевого строку виплати кредиту, установлених Договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування/строку договору відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача. Відповідно п.п. 1.4. За користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована.Відповідно п.п. 1.4.1. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору. Відповідно п.п. 2.1. Перед укладенням цього Договору Товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію Клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативноправовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним із наступних способів: · - отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; · - отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото. Відповідно п.п. 2.2. Видача кредитів Клієнту-фізичній особі (надалі-Клієнт) Товариством здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», тобто через веб-сайт Товариства: https://avans.credit (надалі-Сайт Товариства). Відповідно п.п. 3.1. За користування кредитом Товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Порядок нарахування платежів за прострочення Клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за цим Договором передбачено в п.5.3. цього Договору. Відповідно п.п. 3.2. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за Договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором. Відповідно п.п. 3.3. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п.1.2. Договору, починаючи з дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний Клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Відповідно п.п. 3.3.1. Товариство має право з метою зниження боргового навантаження на Клієнта або у рамках існуючих у Товаристві акційних умов кредитування за власним рішенням списувати Клієнту частину нарахованих процентів з самостійним визначенням сум та періодів списання. Про таке списання нарахованих процентів Клієнт повідомляється Товариством через Особистий кабінет Клієнта, при цьому укладення додаткової угоди про списання процентів не є обов`язковим. Відповідно п.п. 3.4. Клієнт здійснює погашення заборгованості за кредитом та будь які платежі та розрахунки, зазначені у цьому Договорі, шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в Договорі та/або на Веб-сайті банківські рахунки Товариства в національній грошовій одиниці України гривні. З метою сплати кредитної заборгованості Клієнт може використовувати: - сервіси, доступні Клієнту в Особистому кабінеті та/або на Веб-сайті, які забезпечують перерахування коштів в погашення заборгованості перед Товариством з використанням реквізитів платіжної картки; - платіжні термінали банків, фінансових установ, з якими у Товариства є відповідні домовленості про приймання платежів та переказ коштів на банківський рахунок Товариства; - інші платіжні сервіси та/або власні поточні рахунки. Відповідно п.п. 3.7. У разі недостатності суми здійсненого Клієнтом платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Товариства у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Відповідно п.п. 4.1.1. Вимагати від Клієнта повернення Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом, а також виконання всіх інших зобов`язань за цим Договором і додатками до нього. Відповідно п.п. 4.1.2. У разі затримання Клієнтом сплати частини кредиту та/ або процентів щонайменше на один календарний місяць, вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі відповідно до процедури встановленої чинним законодавством України. При цьому Клієнт погоджується, що повідомлення про повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» направляється Товариством в Особистий кабінет Клієнта або поштою. Відповідно п.п. 4.1.3. Стягнути заборгованість за даним Договором в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. Відповідно п.п. 4.1.4. Без згоди Клієнта відступити право вимоги за даним Договором третій особі, в зв`язку, з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим Договором, але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Відповідно п.п. 4.1.5. Залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію у разі невиконання Клієнтом зобов`язань за Договором.

У Договорі позики № 18461-12/2023 від 22.12.2023 укладеному з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передбачено: Відповідно п.п. 1.1. Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно п.п. 1.2. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта. Кредит надається строком на 100 днів. Дата надання кредиту 22.12.2023. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 30.03.2024. Відповідно п.п. 1.3. Клієнт має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або кінцевого строку виплати кредиту, установлених Договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування/строку договору відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача. Відповідно п.п. 1.4. За користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Відповідно п.п. 1.4.1. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього Договору. Відповідно п.п. 3.1. За користування кредитом Товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Порядок нарахування платежів за прострочення Клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за цим Договором передбачено в п.5.3. цього Договору. Відповідно п.п. 3.2. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за Договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором. Відповідно п.п. 3.3. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п.1.2. Договору, починаючи з дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний Клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Відповідно п.п. 3.4. Клієнт здійснює погашення заборгованості за кредитом та будь які платежі та розрахунки, зазначені у цьому Договорі, шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в Договорі та/або на Веб-сайті банківські рахунки Товариства в національній грошовій одиниці України гривні. З метою сплати кредитної заборгованості Клієнт може використовувати: - сервіси, доступні Клієнту в Особистому кабінеті та/або на Веб-сайті, які забезпечують перерахування коштів в погашення заборгованості перед Товариством з використанням реквізитів платіжної картки; - платіжні термінали банків, фінансових установ, з якими у Товариства є відповідні домовленості про приймання платежів та переказ коштів на банківський рахунок Товариства; - інші платіжні сервіси та/або власні поточні рахунки. Відповідно п.п. 3.5. Клієнт, підписавши цей Договір, дає згоду, що у випадку, коли Клієнт сплачує суму коштів, яка більша ніж сума чергового платежу відповідно до Графіка платежу, та сума штрафних санкцій (у випадку їх нарахування),сума переплачених коштів спрямовується на погашення суми кредиту. У разі, якщо переплата виникла після спливу дати повернення (виплати) кредиту, Товариство протягом 10 робочих днів із дати виникнення такої переплати доводить до відома Клієнта через смс (коротке текстове повідомлення на номер телефону Клієнта як абонента мобільного зв`язку), месенджер, поштове відправлення, електронну пошту факт переплати за договором, а також наявність у споживача права звернутися до Товариства із заявою в паперовій або електронній формі з вимогою повернути переплачені за Договором кошти готівкою або безготівковим шляхом на зазначені в заяві реквізити рахунку Клієнта. Відповідно п.п. 3.6. У випадку повного дострокового повернення кредиту Клієнт зобов`язаний сплатити проценти, нараховані на дату повного дострокового повернення кредиту (включно) за фактичний строк користування кредитом. У випадку часткового дострокового повернення кредиту Клієнт повинен сплатити проценти, нараховані за користування кредитом до дати такого часткового повернення кредиту (включно). При цьому, після здійснення такого часткового дострокового повернення кредиту здійснюється перерахунок зобов`язань Споживача зі сплати процентів, розмір яких вказаний в Графіку платежів, у бік зменшення. Після здійснення коригування зобов`язань Клієнта новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу Клієнта, що вказана в цьому Договорі. Відповідно п.п. 4.1.1. Вимагати від Клієнта повернення Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом, а також виконання всіх інших зобов`язань за цим Договором і додатками до нього. Відповідно п.п. 4.1.2. У разі затримання Клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі відповідно до процедури встановленої чинним законодавством України. При цьому Клієнт погоджується, що повідомлення про повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» направляється Товариством в Особистий кабінет Клієнта або поштою. Відповідно п.п. 4.1.3. Стягнути заборгованість за даним Договором в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. Відповідно п.п. 4.1.4. Без згоди Клієнта відступити право вимоги за даним Договором третій особі, в зв`язку, з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим Договором, але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Відповідно п.п. 4.1.5. Залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію у разі невиконання Клієнтом зобов`язань за Договором.

Отже, Сторони узгодили розмір кредиту та позики, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав. Відповідачем при підписанні даного Кредитних договорів та Договору позики не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначеного договору. Також наголошують на тому, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним Договором у ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, Позивач лише просить суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. Також зазначає, що жодна вимога про стягнення заборгованості за Кредитним договором, не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафи, пені).Згідно Кредитних договорів, підписаних Позивачем за зустрічним позовом, прямо зазначено, Позивачем за зустрічним позовом підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».Крім того, зі змісту Кредитних договорів вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, а саме прямо зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позивачем за зустрічним позовом погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами кожного з укладених Кредитних договорів, Позичальник зобов`язується повернути кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Заборгованість за Вищевказаними договорами нараховано відповідно до їх умов, які погоджено Сторонами, шляхом підписання ними даних договорів. ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає, що надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання Кредитних договорів між Позивачем за зустрічним позовом та Первісними кредиторами, та для обґрунтування розміру заборгованості Позивача за зустрічним позовом. Жодних заперечень чи зауважень при підписанні кредитних договорів Позивачем за зустрічним позовом заявлено не було. Отже, Позивачем доведено факт укладання Позивачем за зустрічним позовом Кредитних договорів в електронній формі, обґрунтовано розмір заборгованості за вказаними договорами, тому позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законними та обґрунтованими, а Позивач за зустрічним позовом намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.Зі змісту Кредитних договорів вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до договорів внесено не було. Не містять вони і будь-яких інших несправедливих умов. Жодних заперечень з приводу того, що Позивач за зустрічним позовом не погодився з Правилами надання коштів, Позивачем за зустрічним позовом при укладенні договорів висловлено не було.Вказана інформація була доведена до відома Позивача за зустрічним позовом, що підтверджується тим, зокрема що Позивач за зустрічним позовом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту підписання даних Договорів. Ніяких застережень або зауважень з боку Позивача за зустрічним позовом, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договорів або додаткових угод під час його підписання, до суду не подано. Зазначає, що у випадку неповного розуміння умов Кредитного договору у Позивача за зустрічним позовом була передбачена умовами Договорів можливість відмовитися від підписання даних договорів, якою він не скористався.Інформація надана Первісними кредиторами з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Позивач за зустрічним позовом ініціював укладення таких договорів, оформивши заявку на сайті Первісних кредиторів. Отже, підписавши договір, Позивач за зустрічним позовом посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Позивач за зустрічним позовом з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Отже, укладені Кредитні договори було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договору не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». Таким чином, твердження Позивача за зустрічним позовом щодо недотримання Первісним кредитором вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», є нічим іншим, як намаганням Позивача за зустрічним позовом уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань. Також зазначає, що Позивачем за зустрічним позовом не обґрунтовано і не доведено належними доказами, те що умови Кредитних договорів та Договорів позики завдають йому шкоди. А тому, твердження Позивача за зустрічним позовом, про те що умови Кредитного договору та Договорів позики, є несправедливими, встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним умов договору, і підлягають визнанню недійсними, є безпідставними, оскільки дане твердження не підтверджується матеріалами справи та належними доказами.

Щодо повідомлення про відступлення права вимоги представник повідомляє суд, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Зокрема відповідно п.1.3. Договорів факторингу передбачено, що попередній кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних новому кредитору. Зазначає, що дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер.При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки Первісного Позикодавця, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Зокрема, згідно п. 3.9. кожного з Договорів факторингу, зазначено, що у разі отримання коштів від Боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення Заборгованості після дати підписання цього Договору, Клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів Клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні данні Боржників: Прізвище, Ім`я, По батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на погашення заборгованості на рахунки Первісних Кредиторів за будь-яким з кредитних договорів, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення відповідної кредитної заборгованості.При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, що Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Щодо відступлення права вимоги зазначає, що 24.06.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 24062024, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 28000 грн.. 24.05.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 24052024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.05.2024 до Договору факторингу № 24052024 від 24.05.2024 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 31500 грн..В той же час Відповідач, який не є стороною оспорюваного ним правочину, не наведено та, відповідно, не доведено, які його права та законні інтереси порушені цими правочинами. Таким чином, Договори факторингу укладені між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладені у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси Відповідача.

13 березня 2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» поступили додаткові пояснення у справі представника позивача за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Гончарука Д. Р., у яких просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

01 квітня 2025 на адресу суду поступила відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Алєксєєвої Г. І., у якому зазначає, що в матеріалах справи відсутнє належне підтвердження того, що Позичальнику була надана уся необхідна інформація відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відсутність документального підтвердження інформованої згоди означає, що Кредитодавець не забезпечив дотримання законодавчих вимог до укладення договору, що ставить під сумнів його юридичну дійсність. У матеріалах справи також немає інформації про проведення будь-якої додаткової перевірки ідентичності Позичальника, яка б підтверджувала його право підписувати договір га брати на себе фінансові зобов`язання. Відсутність належної перевірки ідентифікації могла свідчити про недотримання Кредитодавцем стандартів, передбачених законодавством про захист персональних даних та запобігання відмиванню доходів, отриманих злочинним шляхом. Це ставить під сумнів законність за юридичну силу укладених договорів, оскільки ідентифікація є важливим елементом, який забезпечує безпеку укладення правочинів в електронному середовищі. Відповідно до чинного законодавства України кредитні договори повинні мати чітку і прозору процедуру укладення, з детальним роз`ясненням усіх умов позики, процентних ставок, комісій та інших витрат. У даному випадку вимоги не виконано, що може призвести до порушення прав відповідача за первісним позовом як споживача фінансових послуг. Відповідач, вважає, що ознайомлення з Офертою та укладення кредитного договору через гіперпосилання «особистому кабінеті» не відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема порушує його права як споживача відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про захист прав споживачів». Використання виключно гіперпосилання для ознайомлення з Офертою не забезпечує належного інформування клієнта про умови договору, особливо щодо положень, які мають бути зрозумілими та прозорими для прийняття обґрунтованого рішення. Ідентифікація за платіжною карткою є недостатньою для підтвердження особи, оскільки платіжна картка не є документом, що посвідчує особу, а лише підтвердить можливість використання певного платіжного інструменту. Представник враховує вищевикладене, вважає укладення договорів за допомогою вказаного позивачем та первісним позовом гіперпосилання необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам українського законодавства.

Позивач за первісним позовом у позовній заяві зазначає недопустимий формат підпису (одноразові ідентифікатори), які нібито були використані для підписання договору про надання фінансового кредиту № 18461-12/23 від 22.12.2023 року та договору про надання фінансового кредиту № 10250-01/24 від 08.01.2024 року. Практично неможливо підтвердити та перевірити позицію, що одноразові ідентифікатори були отримані і використані ним чи третьою особою з неправомірними намірами. Він як Відповідач за первісним позовом не визнає дійсність вище зазначених договорів підписаних нібито за допомогою електронних підписів одноразовими ідентифікаторами (ОТП), оскільки порядок і умови використання такого підпису не відповідають вимогам України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Невідповідність порядку підписання договору вимогам Закону щодо електронного підпису. Закон передбачає, що електронний підпис, який має юридичну силу, повинен бути створений за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП) або іншого аналогічного засобу, передбаченого чинним законодавством. Одноразовий ідентифікатор (ОТП), відправлений через SMS, не є КЕП або належним аналогом власноручного підпису, відповідно до вимог Закону. Це ставить під сумнів дійсність та юридичну силу договорів, підписаних таким чином.

Щодо недотримання процедури ідентифікації відповідно до Закону представник зазначає наступне. Для укладення кредитних договорів в електронній формі за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, зокрема, з використанням електронного підпису. Закон вимагає виконання процедури ідентифікації сторін. Надіслання SMS із кодом не забезпечує належної ідентифікації, оскільки не підтверджує, що саме Позичальник, а не третя особа, використав цей код, натиснув кнопку «ТАК» і, таким чином, уклав договори.

Щодо сумніву щодо належного повідомлення про підписання договору. У матеріалах справи зазначено, що Позичальнику було направлено електронний лист з підтвердженням підписання договору. Однак не надано належаних доказів, що цей лист було отримано та переглянуто відповідачем за первісним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону, кожен договір, підписаний з використанням електронного підпису, має підтверджувати волевиявлення сторін, а сама підписна процедура мас бути чітко зафіксована, чого у даному випадку немає. Саме тому відповідач за первісним позовом просить відмовити позивачу за первісним позовом у позовних вимог у повному обсязі. Визнати правочин такими, то порушує вимоги Цивільного кодексу України. Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", Закону України «Про електронну комерцію». Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування». Доказів проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариствами правильності введення коду, направленого товариствами на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" і Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" суду не надано. Зазначення у тексті договору особистих даних ОСОБА_1 (прізвище, Ім`я, по- батькові відповідача, адреса його проживання ідентифікаційний код) не підтверджує підписання останнім кредитного договору в електронній формі.

Щодо отримання відповідачем за первісним позовом коштів зазначає таке. Твердження відповідача за зустрічним позовом про те, що: " враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №705 від 05.11.2014р. «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів». ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Апелянтом кредитних (позичкових) коштів за укладеними з ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ІБАНК», договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором (позикодавцем), а дані документи відповідно до 1.35 положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку" не мають жодного відношення до позивача, а відтак не можуть братись судом до уваги при винесенні рішення по даній справі.

Щодо довідки про перерахування коштів № 3644_16 08.01.2024 кредитні кошти у сумі 8000,00 грн. були перераховані на карту НОМЕР_3 , згідно договору № 10250-01/2024 та довідки про перерахування коштів № 3426_31, 22.12.2023 кредитні кошти у сумі 8000,00 грн. були перераховані на карту НОМЕР_3 , згідно договору № 18461-12/2023 долучених стороною відповідача, то такі не є первинними бухгалтерськими документами, вони не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу товариствами коштів на картковий рахунок, який належить саме ОСОБА_1 .

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, зазначає про недоведеність в межах цієї справи укладання договору про надання фінансового кредиту № 18461-12/23 від 22.12.2023 року між Товариством з обмеженою Відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_1 та договору про надання фінансового кредиту № 10250-01/24 від 08.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 та надання ОСОБА_1 кредитних коштів. я тому, відповідно, і наявність правових підстав для стягнення коштів.

Щодо суми нарахованих відсотків представник зазначає наступне. Сума відсотків за кредитними договорами, які відповідач за первісним позовом мас сплатити є у 10 разів більшою від суми отриманого кредиту, а річна процентна ставка становить 912,50 % річних, що є незаконним. Саме тому, позивач за зустрічним позовом вважає, що при укладанні кредитних договорів були порушені його права, як споживача, оскільки з договорів неможливо чітко і однозначно визначити волевиявлення сторін в частині суми нарахованих відсотків, а тому наявні правові підстави для визнання договорів недійсними. Відтак, оспорювані договори позивач за зустрічним позовом не підписував, сторони не домовились про всі істотні умови, визначені законодавством, а правочин містить умови, які є несправедливими та суперечать принципу сумлінності, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача. Зазначає, що у заяві-анкеті відсутній його підпис як позичальника, тобто не додержано письмову форму договору, а також відсутні відомості, що йому передавались гроші кредитодавцем. а отже договори не можуть вважатись укладеними. На його думку, такі дії відповідача мають ознаки нечесної підприємницької практики: сторони не досягли однозначного розуміння щодо розміру процентної ставки та порядку її нарахування. Крім того, спірні договори в частині встановлення відсоткової ставки в розмірі 2,5 % на день слід визнати недійсним відповідно до законодавства про захист прав споживачів. Пунктами 5.3 оспорюваних договорів передбачено, що у випадку прострочення клієнтом сплати кредиту та процентів відповідно до термінів встановлених в графіку платежів товариство нараховує неустойку у вигляді пені в розмір 0.2 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, починаючи з першого її дня, однак штраф і пеня є одним видом відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення призводить до подвійної цивільно-правової відповідальності позичальника, що також є незаконним. А тому, вищезазначені п.п. 1.4.1 спірних договорів про надання фінансових кредитів мають бути визнані судом недійсними, оскільки суперечать вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування". Крім того, суд також звертає увагу на те, що розмір суми позики складає лише 8 000,00 грн, тоді як нарахованих відсотків 20 000,00 грн за договором про надання фінансового кредиту № 18461-12/23 від 22.12.2023 року і 8 000,00 грн, тоді як нарахованих відсотків 23 500,00 грн за договором про надання фінансового кредиту № 10250-01/24 від 08.01.2024 року, що є непропорційно великою сумою компенсації. що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов. Позивачем не надано суду належних допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення договорів було видано кредит саме в сумах заявлених позовних вимог. Визначення даних сум в кредитних договорах не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцями своїх зобов`язань по договорах. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків кредитором, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Відповідач за зустрічним позовом стверджує, що в розрахунку заборгованості міститься інформація про оплату позивачем по відсоткам а саме 500,00 грн., проте не надає суду жодного належного підтвердження, які могли б встановити цей факт, оскільки саме цей розрахунок є внутрішнім документом який готувався для подання для суду і не може слугувати належним і допустимим доказом в межах процесуального законодавства, тому такі доводи відповідача є неналежними, необґрунтованими і не можуть братись судом до уваги при винесенні рішення по даній справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, а саме - розрахункові документи, які підтверджують факт передання ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ» грошових коштів ОСОБА_1 на виконання умов договорів кредиту та позики. Враховуючи, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами виконання первісними кредиторами обов`язку щодо передання коштів за договорами кредиту та позики позичальнику, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Крім того, Позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що 10 ТОВ «ФК «ЄАПБ» від ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" перейшло право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 18461-12/23 від 22.12.2023 року та за договором про надання фінансового кредиту № 10250-01/24 від 08.01.2024 року. Разом з тим, позивачем на підтвердження виконання ним вимог ст.516.517 ЦК України щодо повідомлення відповідача про відступлення йому прав вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 18461-12/23 від 22.12.2023 року та за договором про надання фінансового кредиту № 10250-01/24 від 08.01.2024 року, суду не надано. Доводи в частині не доведення позивачем за первісним позовом наявності за відповідачем заборгованості за спірними договорами є обґрунтованим доведеними, оскільки матеріалами справи не підтверджено протилежне.

Відтак, надані позивачем за первісним позовом розрахунок заборгованості та довідка розрахунок заборгованості за спірними договорами, данні відрізняються, є неналежними доказами наявності боргу за такими договорами, оскільки довідка розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягування сум, який повністю залежить від волевиявлення дій одної сторони. Розрахунок заборгованості також не є первинним документом, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу. На такий строк, правильність нарахування відсотків, а також, за відсутності належних і допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Звертає увагу, що позивачем за первісним позовом не доведено, що до нього перейшло право вимоги по відношенню до відповідача, а також не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що Відповідачу надавались кошти за кредитними договорами та відповідач має заборгованість за договорами. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження останнім пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо. Позивачем не надано доказів на дотримання вимог законодавства щодо оформлення договорів, що укладаються у вигляді електронного документа. З огляду на вищесказане, відсутність належних та допустимих доказів щодо укладення правочину в електронній формі говорить про неукладеність оспорюваних договорів. Позивачем не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх. У даному випадку щодо долучених договорів факторингу стороною позивача за первісним позовом, то згідно п.1.1 договорів передбачена ціна продажу - плата (відсутній розмір такої), та в матеріалах справи відсутні докази такої оплати. Звертає увагу, що копії електронних доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора, тобто наявність електронного цифрового підпису с основною ознакою коли можна розмовляти про оригінал чи те, що ця копія дорівнює до оригіналу, тому долучені до матеріалів справи документи долучених стороною відповідача за зустрічним позовом не відповідають вимогам закону та не можуть братись судом до уваги.

Процесуальні дії суду по справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року прийнято до розгляду зустрічний позов адвоката Алєксєєвої Ганни Ігорівни яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» про визнання недійсним договір про надання фінансового кредиту №18461-12/23 від 22.12.2023 року та договір про надання фінансового кредиту №10250-01/24 від 08.01.2024 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Гончарука Данила Руслановича про витребування доказів у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та зустрічним позовом адвоката Алєксєєвої Ганни Ігорівни яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» про визнання недійсним договір про надання фінансового кредиту №18461-12/23 від 22.12.2023 року та договір про надання фінансового кредиту №10250-01/24 від 08.01.2024 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судове засідання представник позивача за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, у поданому до суду відзиві на зустрічну позовну заяву просив судові засіданні проводити за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом адвокат Алєксєєва Г. І. підтримала свої вимоги за зустрічним позовом, зіславшись на викладені в ньому обставини, а також у поданій відповіді на відзив, просила такий задовольнити.

Заслухавши сторону відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 22 грудня 2023р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» () та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 18461-12/2023.

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним, шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізит та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п.п. 3.3. п.3 Кредитного договору Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 28000 грн., з яких:

- 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 20000 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 0 грн. - сума заборгованості за пенею.

Судом встановлено, що з моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 , а саме з 24.06.2024 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 18461-12/2023 в розмірі 28000 грн., з яких:

- 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 20000 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 0 грн. - сума заборгованості за пенею.

Крім того, 8 січня 2024р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10250-01/2024.

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін.

Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загально розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору.

Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усі умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» (далі - «Правил» (п.п. 7.6 Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті Товариства. Приймаючи умови Кредитного Договору, ВІдповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

Відповідно до Реєстру боржників від 24.05.2024 до Договору факторингу № 24052024 в 24.05.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимог до Відповідача в сумі 31500 грн., з яких:

- 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 23500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 , а саме з 24.05.2024 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 10250-01/2024 в розмірі 31500 грн., з яких:

- 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу:

- 23500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, сторони узгодили розмір Позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно правової позиції ВС в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, - боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

За правилами ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Частиною першою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Інше щодо спору між сторонами законом не встановлено.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).

Згідно зі ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Судом встановлено, що 24.06.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЙ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №24062024, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕН ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказані у Реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторона та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.1.3. Договору факторингу, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Крім того, 24.05.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНО ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №24052024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИ" передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню з порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактор Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акт прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємно частиною цього Договору.

Відповідно до п.1.3. Договору факторингу, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Згідно п. 3.9. Договору факторингу, у разі отримання коштів від Боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення Заборгованості після дати підписання цього Договору. Клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів Клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні данні Боржників: Прізвище, Ім`я, По батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору.

Із матеріалів справи встановлено, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 , а саме: договори, укладені між первісними кредиторами та відповідачем, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», які у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа №910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Встановлення сторонами кредитного договору № 18461-12/2023 розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 20000,00 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 8000,00 гривень.

Також, встановлення сторонами кредитного договору № 10250-01/2024 розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 23500,00 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 8000,00 гривень.

Згідно з частиною третьою статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, щодо сплати споживачем пені за прострочення повернення кредиту.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню в заявленому розмірі не підлягають, оскільки суд враховує, що ОСОБА_1 є інвалід третьої групи, тому такий розмір оплати згідно оспорюваних договорів для нього є обтяжливим.

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а саме сума боргу за договором № 18461-12/2023, яка підлягає стягненню з відповідача становить 12000,00 грн, що складається з 8000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 4000,00 грн. заборгованості за відсотками, а також сума боргу за договором № 10250-01/2024, яка підлягає стягненню з відповідача становить 12000,00 грн, що складається з 8000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 4000,00 грн. заборгованості за відсотками. Зальний розмір, який підлягає стягненню з відповідача за договорами становить 24000,00 грн.

Щодо зустрічного позову про визнання недійсними договорів про надання фінансового кредиту суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 (провадження №61-30435сво18) міститься висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право обов`язковість договору.

Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Згідно зі статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Даними про сукупну вартість кредиту є інформація про процентну ставку, вартість супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні правовідносини.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-1341цс15.

Отже, відсутні правові підстави для визнання недійсним договору про надання фінансового кредиту № 18461-12/23 від 22.12.2023 року та договору № 10250-01/24 від року недійсними відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України та порушення положень ст.ст.13, 18-19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки перед його підписанням позивач мав можливість ознайомитись із текстом та умовами договорів та підписав їх, із застосуванням електронного підпису.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом, як на підставу позовних вимог, зокрема, щодо несправедливості умов кредитного договору, порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» відносно нього, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом про визнання недійсними кредитних договорів необґрунтовані та недоведені, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Розподіл судових витрат:

Крім того, в силу дії ч. 2 ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, виходячи з принципу пропорційності, розрахунок судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача виглядає наступним чином: 24000,00 х 3028,00 : 59500,00 = 1221,37 грн.

У зв`язку з наведеним, з відповідача за первісним позовом підлягають стягненню на користь позивача за первісним позовом 1221,37 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості: за Кредитним договором № 18461-12/2023 в розмірі 12000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок), з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0.00 грн. - сума заборгованості за пенею; за Кредитним договором № 10250-01/2024 в розмірі 12000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок), з яких: 8 000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк»), судовий збір у розмірі 1221,37 грн. (одна тисяча двісті двадцять одна гривня 37 копійок).

У задоволенні зустрічного позову адвоката Алєксєєвої Ганни Ігорівни яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», Товариство з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» про визнання недійсним договір про надання фінансового кредиту №18461-12/23 від 22.12.2023 року та договір про надання фінансового кредиту №10250-01/24 від 08.01.2024 року- відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , IBAN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Файненс Груп", , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Фізькультури, 30В.

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Аванс Кредит", , місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15А.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 31.10.2025 року.

Суддя П. Т. Едер