Номер провадження 2-н/201/606/2025
Соборний районний суд міста Дніпра
У Х В А Л А

27 жовтня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді Давидовської Т.В., розглянувши заяву Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 ,

установив:

23 жовтня 2025 року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулось до Соборного районного суду міста Дніпра із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості зі сплати послуг з водопостачання та водовідведення в розмірі 30 238,46 грн.

Перевіривши матеріали заяви про видачу судового наказу та долучених до неї документів, суд дійшов висновку про таке.

Частинами 1, 2 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Саме безспірність вимог є підставою для видачі судового наказу, в іншому випадку вирішення питання стягнення заборгованості вирішується судом в порядку позовного провадження (загального або спрощеного) з дотриманням принципів змагальності сторін, доведення учасниками справи обставин, що мають значення для справи і на які кожна сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п. 4, п. 5 ч. 2 ст.163ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або, за згодою власника, інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує ЖК-послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання такої послуги.

Заявником у заяві про видачу судового наказу визначено боржника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , і визначено адресу постачання послуг: АДРЕСА_1 .

Водночас, згідно з відповіддю № 1834935 від 27 жовтня 2025 року з Єдиного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1935748 від 27 жовтня 2025 року вказана у заяві квартира у власності боржника не перебуває.

Заявником, доказів, які б підтверджували, що за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , або ж, що він проживає за вказаною адресою та споживає послуги, які надає заявник, суду не надано.

Крім того, ч. 3 п.2 ст.163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника.

Згідно з ч. 1 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Статтею 62 ЦПК України визначені документи, що підтверджують повноваження представників.

Так, згідно ч. 1 п.1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами : довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів : довіреністю; ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Так, з матеріалів заяви про видачу судового наказу вбачається, що дана заява підписана представником Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради - Біляєвою Тетяною Миколаївною.

Проте, представником заявника не надано документальних підтверджень, що саме Біляєва Тетяна Миколаївна станом на день подання до суду заяви про видачу судового наказу має повноваження звертати до суду від імені Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради.

Пунктом 1 ч.1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, суддя дійшов висновку про відмову Комунальному підприємству «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.161,162,165 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити Комунальному підприємству «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з за житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.В. Давидовська