Справа № 587/3015/25
20 жовтня 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Черних О.М. з участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В. розглянувши у приміщенні Сумського районного суду Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами
І. Стислий виклад позиції сторін.
Адвокат Зацепін В.С. від імені ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ в окреме домоволодіння частини житлового будинку, припинення спільної часткової власності на житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Сумського районного суду сумської області від 25.11.1999 року було визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 та реально виділено у право власності: житлове приміщення 1-1, площею 20,5 м2; житлове приміщення площею 25,4 м2; житлове приміщення 1-3, площею 15,7 м2 та площею 5 м2; коридор площею 2,1 м2; сарай кухня Б; сіні б; В, И, К, П, вбиральню Г, душ 3, погріб Д, частина сараю Т, кухня Д, навіси С, Р, М, Н, огородження та колодязя, що складає 75/100 частини. За ОСОБА_2 визнано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 та реально виділено у право власності: приміщення 1-2, площею 20,7 м2; коридор ІІ, площею 4,1 м2; кухню VІІ, площею 8,0 м2, коридор ІV, площею 2,1 м2, коридор І площею 2,6 м2, сарай Ж, частини сараю огородження та колодязя, що складає 25/100 частини. Проте під час поділу майна не було вирішено питання щодо виділення майна в натурі, як самостійного об`єкту нерухомості.
29.12.2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 подарували пор своїх часток у спірному домоволодінні ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, представник позивачки просить суд виділити ОСОБА_1 в натурі в окреме домоволодіння, згідно варіанту № 2 запропонованого експертом, який був зроблений на підставі сформованого порядку користування.
Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на подання відзиву не скористався
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області від 23.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в загальному позовному провадженні, підготовчий розгляд призначеного на 15 липня 2025 року
12.09.2025 року ухвалою Сумського районного суду Сумської області закрито підготовче провадження, призначено до розгляду на 23.09.2025 року.
Розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою відповідача та поверненням рекомендованого повідомлення з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.
07.10.2025 року було зроблено оголошення про виклик відповідача ОСОБА_2 для розгляду справи 20.10.2025 року на 13-00 годину до Сумського районного суду Сумської області.
У засідання 20.10.2025 року позивачка та її представник не з`явилися, представник направив суду заяву в якій просив справу слухати у його та позивача відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог .
Відповідач не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 8ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25.11.1999 року було визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 та реально виділено у право власності: житлове приміщення 1-1, площею 20,5 м2; житлове приміщення площею 25,4 м2; житлове приміщення 1-3, площею 15,7 м2 та площею 5 м2; коридор площею 2,1 м2; сарай кухня Б; сіні б; В, И, К, П, вбиральню Г, душ 3, погріб Д, частина сараю Т, кухня Д, навіси С, Р, М, Н, огородження та колодязя, що складає 75/100 частини. За ОСОБА_2 визнано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 та реально виділено у право власності: приміщення 1-2, площею 20,7 м2; коридор ІІ, площею 4,1 м2; кухню VІІ, площею 8,0 м2, коридор ІV, площею 2,1 м2, коридор І площею 2,6 м2, сарай Ж, частини сараю огородження та колодязя, що складає 25/100 частини (а.с.6-8).

Згідно договору поділу нерухомого майна від 29.12.2005 року житлового будинку по АДРЕСА_1 , право власності частини у спільній сумісній власності ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вважають, що їхні частки у праві спільної власності є рівними по частці у кожної (а.с.5 зі зворотного боку)

Згідно договору Дарування від 29.12.2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 подарували (кожна по частини) житлового будинку по АДРЕСА_1 , з частиною надвірних будівель у власність обдарованій - ОСОБА_1 (а.с. 12)

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 6408863 ОСОБА_1 є власницею будинку по АДРЕСА_1 та земельних ділянок площею 0,0424 га кадастровий номер :01:002:0561 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,1752 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою АДРЕСА_2 (а.с.35-38)

Згідно Висновку будівельнотехнічного дослідження № 1935 від 25.09.2025 року запропоновано 2 варіанти виділу частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно Варіанту № 2 ОСОБА_1 запропоновано виділити: приміщення житлового будинку літ. «А-І», загальною площею 20,6м2; приміщення житлової прибудови літ. «А1-І», загальною площею 39,7 м2: житлова кімната «1-3», площею 15,8 м2; житлова кімната «1-4», площею 8,8 м2; ванна кімната «1-5», площею 3,9 м2.; коридор «1-6», площею 6,3 м2, коридор «1-8», площею 4,9 м2; приміщення прибудови літ. «а4», загальною площею 3,4 м2; сіни «І», площею 3,4 м2 ; приміщення прибудови літ. «а5»: кухня «1-7», площею 10,8 м2; господарські споруди: погріб літ «п/г», кухня сарай літ. «Б», сарай літ «б», сарай літ. «В», вбиральня літ «Г», погріб літ «Д» , літній душ літ. «З», кухня-сарай «Е», сарай літ. «И», сарай літ. «К», навіс літ. «Н», навіс літ. «П», перехід літ. «О», сарай літ. «Р», сарай літ. «Р1», гараж літ. «С», мансарда літ. «м/с», вбиральня літ. «У», погріб літ. «п/г», літній душ літ. «Ш», огорожа №4,5,6,7 (а.с. 77-88)

IV. Норми права, які застосував суд.

У відповідності до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За правилами частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Поняття спільної часткової власності визначено частиною першою статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності. Відтак, кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне в цілому майно, ці частки є ідеальними.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці у праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Статтею 367 ЦК України передбачено право співвласників поділити в натурі між ними майно, що перебуває в спільній частковій власності. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (частина друга статті 367 ЦК України).

Верховний Суд України у абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 04.10.1991 № 7 (зі змінами) підкреслює, що судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

За змістом статті 364 ЦК України, виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Таким чином системний аналіз статей 183, 356, 358, 364, 379, 380 та 382 ЦК України свідчить, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності; якщо виділ (поділ) є технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 № 7 (зі змінами), виділ в натурі частки жилого будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Зазначена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1 та 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 вказаної Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Крім того, згідно з пунктом 2.6 під час проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, документ, що підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою є обов`язковим при вирішенні такого питання.

Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна в обов`язковому порядку має містити посилання на документи, якими підтверджується право власності (користування) земельною ділянкою (додаток 2 до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна).

Отже, виділення в натурі частки нерухомого майна можливе в разі дотримання таких умов:

поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами;

виділення в натурі частки об`єкта нерухомого майна, що є спільною власністю, можливе, якщо кожному співвласнику може бути виділено відокремлене приміщення з власним входом;

наявність реєстрації земельної ділянки на якій розташований об`єкт нерухомого майна в Державному земельному кадастрі та реєстрації права власності на неї в установленому законом порядку.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» від 22.12.1995 №20 (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що житлова нерухомість, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316 та 317, а також частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 344/8200/14-ц.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частини перша та четверта статті 82 ЦПК України).

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

З метою реалізації свого права ОСОБА_1 звернулася з позовними вимогами про виділ в натурі в окреме домоволодіння частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 та яке складається з наступних приміщень: приміщення житлового будинку літ. «А-І», загальною площею 20,6м2; приміщення житлової прибудови літ. «А1-І», загальною площею 39,7 м2: житлова кімната «1-3», площею 15,8 м2; житлова кімната «1-4», площею 8,8 м2; ванна кімната «1-5», площею 3,9 м2.; коридор «1-6», площею 6,3 м2, коридор «1-8», площею 4,9 м2; приміщення прибудови літ. «а4», загальною площею 3,4 м2; сіни «І», площею 3,4 м2 ; приміщення прибудови літ. «а5»: кухня «1-7», площею 10,8 м2; господарські споруди: погріб літ «п/г», кухня сарай літ. «Б», сарай літ «б», сарай літ. «В», вбиральня літ «Г», погріб літ «Д» , літній душ літ. «З», кухня-сарай «Е», сарай літ. «И», сарай літ. «К», навіс літ. «Н», навіс літ. «П», перехід літ. «О», сарай літ. «Р», сарай літ. «Р1», гараж літ. «С», мансарда літ. «м/с», вбиральня літ. «У», погріб літ. «п/г», літній душ літ. «Ш», огорожа №4,5,6,7. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані вимоги мотивовані тим, що вони з ОСОБА_8 є власниками житлового будинку з надвірними будівлями домоволодіння, між ними погоджений порядок володіння та користування вказаною нерухомістю, який існував ще при попередніх власниках, крім того наявна технічна можливість виділити належну їй частку із спільного майна.

Аналізуючи вищенаведені норми законів у сукупності, суд приходить до переконання, що фактично поділ житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими та надвірними будівлями в натурі на два самостійні об`єкти між сторонами уже існує.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, виділити ОСОБА_1 в натурі, в окреме домоволодіння частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за нею, право власності на окремий об`єкт нерухомого майна: приміщення житлового будинку приміщення житлового будинку літ. «А-І», загальною площею 20,6м2; приміщення житлової прибудови літ. «А1-І», загальною площею 39,7 м2: житлова кімната «1-3», площею 15,8 м2; житлова кімната «1-4», площею 8,8 м2; ванна кімната «1-5», площею 3,9 м2.; коридор «1-6», площею 6,3 м2, коридор «1-8», площею 4,9 м2; приміщення прибудови літ. «а4», загальною площею 3,4 м2; сіни «І», площею 3,4 м2 ; приміщення прибудови літ. «а5»: кухня «1-7», площею 10,8 м2; господарські споруди: погріб літ «п/г», кухня сарай літ. «Б», сарай літ «б», сарай літ. «В», вбиральня літ «Г», погріб літ «Д» , літній душ літ. «З», кухня-сарай «Е», сарай літ. «И», сарай літ. «К», навіс літ. «Н», навіс літ. «П», перехід літ. «О», сарай літ. «Р», сарай літ. «Р1», гараж літ. «С», мансарда літ. «м/с», вбиральня літ. «У», погріб літ. «п/г», літній душ літ. «Ш», огорожа №4,5,6,7. Право спільної часткової власності припинити.

Керуючись статтями 319, 356, 358, 364 ЦК України, ст. 4-6, 13, 76-81, 89, 95, 247, 258-259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі в окреме домоволодіння об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 : приміщення житлового будинку літ. «А-І», загальною площею 20,6м2; приміщення житлової прибудови літ. «А1-І», загальною площею 39,7 м2: житлова кімната «1-3», площею 15,8 м2; житлова кімната «1-4», площею 8,8 м2; ванна кімната «1-5», площею 3,9 м2.; коридор «1-6», площею 6,3 м2, коридор «1-8», площею 4,9 м2; приміщення прибудови літ. «а4», загальною площею 3,4 м2; сіни «І», площею 3,4 м2 ; приміщення прибудови літ. «а5»: кухня «1-7», площею 10,8 м2; господарські споруди: погріб літ «п/г», кухня сарай літ. «Б», сарай літ «б», сарай літ. «В», вбиральня літ «Г», погріб літ «Д» , літній душ літ. «З», кухня-сарай «Е», сарай літ. «И», сарай літ. «К», навіс літ. «Н», навіс літ. «П», перехід літ. «О», сарай літ. «Р», сарай літ. «Р1», гараж літ. «С», мансарда літ. «м/с», вбиральня літ. «У», погріб літ. «п/г», літній душ літ. «Ш», огорожа №4,5,6,7.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 20.10.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.М. Черних