Справа № 445/2864/23 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 22-ц/811/2690/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2024 року в складі судді Бакаїм М.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання,-

встановив:

У листопаді 2023 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатись у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно.

Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу в ОСОБА_2 і ОСОБА_1 народилось 2 дітей, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.09.2017 Золочівський районний суд Львівської області розірвав шлюб між позивачем та відповідачкою, з цього часу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають окремо.

Діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 18.09.2017 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно.

Стягнення аліментів розпочалося із 08.08.2017 і продовжувалося до часу досягнення дітьми повноліття. Наразі спільній дочці ОСОБА_5 виповнилося 18 років.

07 червня 2022 року ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_3 .

Так, ОСОБА_3 продовжує своє навчання за освітньо - професійною акредитованою програмою до 25.07.2025 у ВСП «Золочівський фаховий коледж Львівського національного аграрного університету» за спеціальністю «Ветеринарна медицина», денна форма навчання, I-I рівня акредитації на III курсі, який знаходиться за адресою в с. Новоселище. Зазначене підтверджується довідками з навчального закладу та контрактом про надання освітніх послуг.

У зв`язку з продовженням навчання дочки, ОСОБА_2 змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6 , яка продовжує навчання, оскільки її доходу не вистачає для забезпечення повноцінного утримання спільної дочки. Позивачка несе витрати на навчання, харчування, придбання підручників та іншого канцелярського приладдя на проїзд з дому до коледжу, і з коледжу додому, тому просила позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований с. Сновичі Золочівського району Львівської області на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення аліментів від 07.12.2023, але не більше ніж до досягнення донькою 23-річного віку, за умов продовження нею навчання.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , з рішенням суду частково незгідний, вважає таке в частині стягнення аліментів у відповідній частці незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що більшість із повідомлених позивачкою обставин є недостовірними, частково відповідають дійсності, а частково приховані від суду.

Покликається на те, що у шлюбі ОСОБА_2 народила не двох, а трьох дітей, а саме крім двох доньок, ще позашлюбного сина ОСОБА_4 , 2016 р.н., що підтверджується рішенням суду у справі № 445/1277/17 про розірвання шлюбу та у справі № 445/1306/18 про оспорення батьківства.

При цьому, рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 18.09.2017 у справі № 445/1278/17 з ОСОБА_1 стягувалися аліменти на користь позивачки на утримання не двох, а трьох неповнолітніх дітей.

Незважаючи на виключення відомостей як батька з актового запису про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 та досягнуті домовленості про припинення стягнення аліментів, перерахунок оплачених на позашлюбного сина аліментів в рахунок оплати аліментів на двох доньок, шляхом звернення позивачки з відповідною заявою у Золочівський ВДВС, позивачка не подала заяви про припинення стягнення аліментів.

ОСОБА_2 не дотрималася відповідної домовленості, тому стягнення аліментів на трьох дітей продовжувалося.

Згідно із довідкою-розрахунком Золочівського ВДВС у більшості місяців 2020-2021 років була переплата по аліментах, станом на 31.10.2021 переплата становила 10820,25 грн., що свідчить про те, що відповідач не забув про повнолітню доньку.

Зазначає, що на час звернення з позовом до суду та розгляду справи судом, позивачці було відомо, що він ніде не працює та не має доходу, доглядав батька після інсульту, що підтверджується відповідним Актом обстеження умов проживання, тому не мав змоги працювати та заробляти кошти.

В свою чергу, з продажу незавершеного будівництва половину коштів він передав ОСОБА_2 , що становила 262597,50 грн.

Стверджує, що суд не прийняв до уваги жодних доводів відповідача.

Зокрема, зазначає, що повнолітня дочка ОСОБА_6 навчається на державній формі навчання, будь яких доказів витрат позивачка не надала.

Крім цього, звертає увагу, має ряд хронічних захворювань, що підтверджується висновками лікаря за результатами МРТ обстеження.

Вказані обставини дають підстави для зменшення частки аліментів до 1/10 доходів.

Крім цього, 03.07.2024 він мобілізований до в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , з вересня по грудень 2024 року отримав 143 852,12 грн.

Звертає увагу, що частину коштів витрачає на придбання предметів одягу та амуніції, які зношуються раніше визначених термінів, предметів особистої гігієни та ремонт автомобілів, що використовуються для потреб бійців.

При цьому, повнолітня дочка навчається за бюджетні кошти, отримує стипендію у розмірі 1510,00 грн. щомісяця.

З наведеного розрахунку слідує, що середній розмір аліментів, який стягувався у 2024 році становив 8879,94 грн., при цьому з розрахунку від 01.07.2025 слідує, що за період з січня по червень 2025 року з нього стягнуто 110129,63 грн., що становить середньомісячно 18354,94 грн.

Такий розмір аліментів фактично у 6,5 разів перевищує прожитковий мінімум на працездатну особу.

Просить врахувати встановлений законом обов`язок у рівній мірі утримувати повнолітніх дочку та сина обома батьками.

Вважає, що частка аліментів 1/10 від доходу становитиме 11012,96 грн., з врахуванням отриманої дочкою стипендії буде цілком достатнім розміром фінансової допомоги та адекватним навантаженням на його заробітну плату.

Просить скасувати рішення Золочівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2024 року в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу та ухвалити у цій частині нове рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/10 частини всіх доходів.

03.09.2024 на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, у якому покликаючись на спірні правовідносини, предмет доказування, просить відмовити у задоволенні скарги.

24.09.2025 на адресу апеляційного суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив на апеляційну скаргу.

06.10.2025 на адресу апеляційного суду надійшов лист ОСОБА_2 на відповідь відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позові заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і місце розгляду справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, місцевий суд виходив з того, що позивачкою доведено, що ОСОБА_3 є донькою відповідача, яка набула повноліття та не досягла віку 23 років, вона продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, у зв`язку із навчанням.

Таким чином, оскільки утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Також суд вказав, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та допустив до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Як роз`яснено у абзаці 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання, передбачають обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі №6-1296цс15.

Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Обставини за яких тягар утримання повнолітніх дітей у зв`язку з їх навчанням лежить виключно на одному із батьків є порушенням закону.

Судом встановлено, що сторони у справі є колишнім подружжям, шлюб між якими розірваний рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 18.09.2017, справа №445/1277/17 (а.с. 5).

Згідно із копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її батьками записані ОСОБА_1 і ОСОБА_7 (а.с. 15).

Також, судом встановлено, що згідно із договором про надання освітніх послуг закладом фахової перед вищої освіти №8 від 01.09.2021, ОСОБА_5 навчається у Золочівському фаховому коледжі Львівського національного аграрного університету на денній формі навчання для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра строком до 25.07.2025. Фінансування здійснюється за рахунок державного замовлення (п. 11 договору) (а.с. 9-10).

Довідкою Золочівського фахового коледжу Львівського національного аграрного університету № 532 від 22.11.2023 підтверджено, що ОСОБА_3 навчається за спеціальністю «Ветеренарна медицина» (а.с. 11).

Крім цього, у довідці Золочівського фахового коледжу Львівського національного аграрного університету № 532-1 від 22.11.2023 зазначено, що ОСОБА_3 отримує стипендію у розмірі 1510,00 грн. (а.с. 14).

Витяги з реєстру територіальної громади № 2022/000442399 та № 2023/007131537 вказують, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають за однією адресою АДРЕСА_1 (а.с. 19-22).

У матеріалах справи також наявна копія свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_3 , згідно якого ОСОБА_5 07.06.2022 змінила ім`я на ОСОБА_3 , актовий запис № 07 (а.с. 18).

Звертаючись з позовними вимогами позивачка ОСОБА_2 зазначає, що дочка ОСОБА_3 навчається у ВСП «Золочівський фаховий коледж Львівського національного аграрного університету» за спеціальністю «Ветеринарна медицина», денна форма навчання, її доходу не вистачає для забезпечення повноцінного утримання спільної з відповідачем дочки, вказує про витрати на навчання, харчування, придбання підручників та іншого канцелярського приладдя на проїзд з дому до коледжу і з коледжу додому, відтак просила стягнути з відповідача 1/4 частку від усіх його видів доходу.

Враховуючи наведене, виключною правовою проблемою у спірних правовідносинах є питання підставності вимог про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається та можливості покладення відповідного обов`язку на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На переконання колегії суддів, беззаперечним є те, що у зв`язку з навчанням дочка сторін потребує матеріальних витрат (придбання підручників та інших матеріалів для навчання, забезпечення певного рівня дозвілля та культурного розвитку), розмір яких (витрат) попри зазначене, стороною позивача не вказаний та жодним чином не підтверджений.

Іншими словами, обставини за яких ОСОБА_3 після досягнення повноліття продовжує навчатись на денній формі навчання, у зв`язку з чим об`єктивно потребує матеріальної допомоги від своїх батьків є очевидними та встановленими, відтак колегія суддів розділяє висновок місцевого суду, що за відсутності належних спростувань зі сторони відповідача, вимоги про стягнення аліментів є підставними та обгрунтованими.

Доводи сторони відповідача про те, що донька навчається за державним замовленням (на бюджетній формі) чи отримує стипендію, висновків суду не спростовують, оскільки положення сімейного кодексу щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання до досягнення нею 23 років, не стосуються виключно правовідносин, за яких дитина навчається на контрактній формі навчання (за кошти фізичних осіб), а самого факту підтвердженого навчального процесу, що виключає можливість працевлаштуватися та вимагає додаткових фінансових зусиль.

Відтак, доведеним є те, що ОСОБА_3 є донькою сторін, є повнолітньою, однак не досягла віку 23 років, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, відтак відповідач ОСОБА_1 , як батько, зобов`язаний брати участь в її утриманні, оскільки доказів неможливості надання матеріальної допомоги, останній не надав, а суд не встановив.

Більше того, відповідач, як батько не позбавлений права самостійно звернутися до адміністрації відповідного навчального закладу з вимогою повідомити необхідну йому інформацію стосовно навчання та успішності його доньки, можливих витрат пов`язаних із навчальними процесом.

В свою чергу, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 18.09.2017 у справі №445/1278/17 з ОСОБА_1 стягувалися аліменти на користь позивачки на утримання не двох, а трьох неповнолітніх дітей, при цьому відомості про батьківство відповідача щодо наймолодшої дитини (сина) виключені з відповідних записів за рішенням суду, відсутність в останнього заборгованості по сплаті аліментів та наявності переплати за такими згідно з наданим розрахунком, оскільки такі обставини не входять у предмет доказування у даній справі, на що правильно у своїх поясненнях звертала увагу позивачка ОСОБА_2 .

Як зазначено вище, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені статтею 182 СК України.

На переконання колегії суддів, за обставин, що склалися, стягнутий місцевим судом розмір аліментів на повнолітню доньку є необґрунтовано великим, кладе надмірний тягар на відповідача, як платника таких, що свідчить про підставність доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 у цій частині та необхідність перевірки таких у контексті визначеної судом частки аліментів від усіх видів доходу відповідача.

Зокрема, колегія суддів враховує вік відповідача, його можливість та здатність працювати, відсутність з цього приводу будь яких медичних проти показів, відсутність у платника аліментів іншої сім`ї та дітей.

Так, слідуючи наявному у матеріалах справи відпускному квитку від 11.07.2025 № 2976, відповідач ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , військове звання сержант (а.с. 185).

Дійсно, згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 09.01.2024, за період з 2 кварталу 2023 року по 3 квартал 2023 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відсутня (а.с. 35).

Як вбачається із обстежень МРТ, ОСОБА_1 має ряд хронічних захворювань: поперекового, грудного та шийного відділів хребта (а.с. 40-42).

Також, у матеріалах справи наявні медичні висновки та документація батька відповідача ОСОБА_8 , який помер у 2024 році, однак за словами відповідача, ОСОБА_1 здійснював за ним догляд та фінансово підтримував (а.с. 37-39).

Поряд з цим, відповідач ОСОБА_1 за договором добровільного страхування страхує своє життя і здоров`я у страховій компанії «Метлайф», де вносить відповідну суму коштів щорічно, що підтверджується страховим полісом та додатками до нього (а.с. 68-79, 97).

Колегія суддів погоджується з тим, що такі обставини навіть у сукупності не можуть виключити обов`язок відповідача надавати допомогу своїй доньці, яка продовжує навчання.

В свою чергу, колегія суддів приходить висновку, що при визначенні розміру аліментів, судом першої інстанції не у повній мірі враховано, матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього на утриманні у відповідний період батька, який помер, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на обох батьків.

Так, згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3028 гривень.

У 2025 році такий показник є аналогічним.

Як вже вказувалося, при визначенні розміру аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків, поряд з цим, зазначені обставини залишилися невстановленими судом першої інстанції.

Поряд з цим, виходячи із визначеної судом частки аліментів (1/4) та доходу відповідача, аліменти на повнолітню доньку становитимуть не менше 18000,00 грн., що підтверджується наданим відповідачем розрахунком, без врахування утримання, яке також зобов`язана надавати її матір.

Враховуючи все зазначене у сукупності, колегія суддів приходить переконання про те, що позивачем не доведено, а апеляційним судом не встановлено необхідності матеріального утримання у розмірі визначеному судом першої інстанції, з розрахунку аліментів стягнутих з платника та утримання від матері, повнолітній доньці, тому колегія суддів дійшла висновку, що аліменти необхідно визначити у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача і такі будуть обґрунтованими, з врахуванням справедливості, рівності прав та обов`язків батьків, можливості мінімального покращення становища доньки сторін, що свідчить про необхідність зміни оскаржуваного рішення в цій частині, а відтак часткову підставність доводів апеляційної скарги.

Не може залишатися поза увагою суду і те, що відповідач частково визнає заявлені позовні вимоги та просить про стягнення з нього 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу), однак такий розмір, на переконання колегії суддів, слідуючи принципу диспозитивності, а також можливостям відповідача, не відповідатиме реаліям, що склалися та не покриватиме відповідних витрат дитини на сьогодення.

Зокрема, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підстави для розподілу судових витрат за розгляд апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2024 рокузмінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 07.12.2023, але не більше ніж до досягнення донькою 23-річного віку, припинити виплату аліментів у випадку припинення навчання.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 жовтня 2025 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк