Справа № 456/2417/24 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В. Л.
Провадження № 22-ц/811/1801/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: позивачки ОСОБА_1 , представника АТ Універсал Банк» Клочко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу №456/2417/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про зобов`язання відновити залишок коштів на картковому рахунку, припинення нарахування та скасування штрафних санкцій,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Акціонерне товариство «Універсал Банк» відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Універсал Банк» ОСОБА_2 до того стану, в якому він перебував перед виконанням операцій з 18:37 год. по 18:40 год. 22.01.2024, тобто станом на 18:00 год. 22.01.2024, з врахуванням погашеного позивачем кредиту на суму 17 828,00 грн. Зобов`язати Акціонерне товариство «Універсал Банк» припинити нарахування за картковим рахунком НОМЕР_1 в АТ «Універсал Банк» ОСОБА_2 процентів, комісій, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) з 18:00 год. 22.01.2024. Зобов`язати Акціонерне товариство «Універсал Банк» скасувати нараховані за картковим рахунком НОМЕР_1 в АТ «Універсал Банк» ОСОБА_2 проценти, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) з 18:00 год. 22.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є користувачем послуг Акціонерного товариства «Універсал Банк» та має відкритий рахунок № НОМЕР_1 . 20 листопада 2023 року за погодженням АТ «Універсал Банк», нею було встановлено кредитний ліміт на суму 100 000 гривень. Станом на 18:00 год. 22 січня 2024 року залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Універсал Банк» ОСОБА_2 становив 82 172,00 грн. За період з 24.01.2024 по 15.02.2024 кредитна заборгованість в сумі 17 828, 00 грн. визнана та сплачена нею повністю. Однак, 22 січня 2024 року з 18:37 год. до 18.40 години невідомі особи шляхом розміщення фішингового посилання «Єдопомога», у додатку «Вайбер», шляхом незаконних дій та обману, заволоділи її банківськими реквізитами банківського рахунку НОМЕР_1 без її згоди, поза її волею, у мобільному застосунку з її банківської карти несанкціоновано списувались кошти в різних сумах, що завдало їй матеріальних збитків на суму 112 320,00 грн.

Аналізом виписки по рахунку встановлено, що 22.01.2024 з 18.37 год. по 18.40 год. відбулись 5 операцій по переказу коштів з вказаного рахунку на загальну суму 112 320,00 грн. Зі своєї сторони, повідомляє, що нею не розголошувалася третім особам інформація про номери карткових рахунків, пін-коди та інша конфіденційна інформація. Картки не губилися, доступу до них треті особи не мали. Таким чином, вона не мала намірів на збільшення кредитних коштів від «Універсал Банк», а також не переказувала зазначені кошти іншим особам, спірні транзакції відбулися поза її волею і свідомістю. Натомість, нею було докладено максимальних зусиль для якнайшвидшого блокування карткових рахунків, термінового звернення безпосередньо до чергового оператора ("Служба турботи Монобанку") банку, а також невідкладного звернення до правоохоронних органів, для фіксування та розслідування кримінального правопорушення.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Універсал Банк» відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Універсал Банк» ОСОБА_2 до того стану, в якому він перебував перед виконанням операцій з 18:37 год. по 18:40 год. 22.01.2024, тобто станом на 18:00 год. 22.01.2024, з врахуванням погашеного позивачем кредиту на суму 17 828,00 грн.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Універсал Банк» припинити нарахування за картковим рахунком НОМЕР_1 в АТ «Універсал Банк» ОСОБА_2 процентів, комісій, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) з 18:00 год. 22.01.2024.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Універсал Банк» скасувати нараховані за картковим рахунком НОМЕР_1 в АТ «Універсал Банк» ОСОБА_2 проценти, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення операцій (транзакцій) з 18:00 год. 22.01.2024.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Універсал Банк» /, місцезнаходження: 04082, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19/ на користь держави судовий збір в розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн. 20 коп.

Рішення оскаржив представник відповідача Клочко О.В. В апеляційній скарзі зазначає, що відповідач категорично не погоджується з рішенням суду , вважає його необґрунтованим та незаконним. Наголошує на тому, що без передачі даних не можливо зайти в мобільний застосунок «Монобанк», таким чином позивач при зверненні до суду приховала обставини, тим самим ввела суд в оману. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що Клієнт зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та до моменту повідомлення Банк про операції відповідальність у повному обсязі за всі операції несе клієнт. Судом не взято до уваги, що відповідачем надано належні докази того, що розпорядження про переказ коштів з рахунку позивача було вчинено в мобільному застосунку «Монобанк»,яке можливе після вдалого введення ПІН-коду для входу в мобільний застосунок. Звертає увагу, що ОСОБА_2 в порушення умов Договору передала персональні дані своєї картки шляхом переходу за посиланням в додатку «Вайбер» за фішинговим посиланням «Єдопомога», про що Позивач зазначає в своїй позовній заяві, а також при поданні заяви в поліцію. Позивач сприяла своїми діями втраті та незаконному використанню фінансового номера шляхом передання третім особам номеру картки, CVV- коду, фінансового номеру телефону, що в подальшому дало змогу третім особам ініціювати платіжні операції від імені Клієнта. Таким чином, можна дійти висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально віднеслася до своїх прав та обов`язків для збереження своїх персональних даних, платіжної картки та фінансового номеру мобільного телефону, що в подальшому призвело до втрати коштів, оскільки вона не могла самостійно контролювати свій фінансовий рахунок. Також стверджує, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не є набувачем зазначених коштів та не є їх власником, отримувачем коштів є ОСОБА_3 , а також, що в призначенні платежу стоїть повернення боргу, таким чином АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» є неналежним Відповідачем у даній справі. В даному випадку набувачем та власником коштів є особа, на рахунок якої був виконаний грошовий переказ. Позивач своїми твердженнями сама підтверджує, що невідома особа шахрайським шляхом заволоділа інформацією по банківській карті «Монобанк». Вказане свідчить, що Банк не може бути Відповідачем в даній справі, оскільки він не вчиняв жодних незаконних дій щодо Позивача. Всі дії виконувалися ним у чіткій регламентації Договору та всіх документів, які його складають, в тому числі Умов і Правил. Вказане свідчить, що Позивач визнає завдання йому шкоди саме невстановленою особою, яка не має жодного відношення до Банку, що додатково підтверджує відсутність будь-якої вини зі сторони АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у завданні збитків Позивачу. Банк-Відповідач не вчиняв жодних правопорушень, не порушував жодний чинний нормативно-правовий акт України, він не може відповідати своїм майном за дії невстановленої особи. Зазначене свідчить, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» є неналежним Відповідачем в даній справі, а сама позовна заява подана до неналежного Відповідача. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі. Стягнути з Позивача на користь відповідача суму судових витрат за подання апеляційної скарги.

Позивачка ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що вважає вимоги викладені в апеляційній скарзі необгрунтованими , непідтвердженими жодними доказами та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що банк не надіслав їй повідомленння про збільшення кредитного ліміту, що є порушенням Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк». Збільшення суми кредитного лімміту та несанкціоноване списання коштів в сумі 112 320,00грн. здійснювалось поза її волею та без її згоди. Стверджує, що не допускала розголошення третім особам інформації про номери карткових рахунків, пін-коди та іншої конфіденційної інформації. Суд дійшов правильного висновку, що зазначені кошти з її рахунку були списані внаслідок шахрайських дій, тому позов є підставним та обгрунтованим. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, пояснення позивачки ОСОБА_2 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Судом встановлено такі обставини.

З Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 22.11.2019 вбачається, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір на підставі якого ОСОБА_2 було відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок.

Підписавши анкету-заяву ОСОБА_2 погодилася, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписанням цього Договору підтвердила, що в ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Окрім цього, клієнт беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодилася з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток .

З виписки про рух коштів по картці ОСОБА_2 від 24.04.2024 вбачається, що 20.11.2023 кредитний ліміт підвищено до 100 000,00 грн.

З виписки про рух коштів по картці ОСОБА_2 від 23.04.2024 вбачається, що 22.01.2024 кредитний ліміт підвищено до 170 000,00 грн.

Також 22.01.2024 з 18.37 год. по 18.40 год. відбулись 5 операцій по переказу коштів з вказаного рахунку на загальну суму 112 320,00 грн.

Позивач стверджує, що збільшення ліміту до 170000 та 5 операцій по переказу коштів на рахунок ОСОБА_5 здійснені не нею, а сторонніми особами шляхом шахрайських дій. Вона не мала намірів на збільшення кредитних коштів від АТ «Універсал Банк», а також не переказувала зазначені кошти іншим особам, спірні транзакції відбулися поза її волею і свідомістю.

22 січня 2024 року о 18.42 год. нею, було невідкладно повідомлено банк про здійснення недозволеної (некоректної) письмово платіжної операції та прохання про заблокування карткового рахунку. Повідомлення було надіслано через соціальну мережу messenger черговому спеціалісту в службу підтримки банку АТ «Універсал Банк». Від банку одразу надійшла відповідь, що інформація перевіряється. По завершенню переписки її банківська картка була заблокована, а спеціаліст банку (Вероніка) рекомендувала звернутись в кіберполіцію. Того ж дня, 22.01.2024 о 23.47. год., вона звернулась в Стрийський РУП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, де вона є потерпілою особою.

Згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000095 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Відтак, через незаконні дії з її особистим банківським рахунком у неї з`явилась заборгованість на суму 112 320,00 гривень.

З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 22.11.2019, укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 станом на 27.06.2024 вбачається, що загальний залишок заборгованості ОСОБА_2 за тілом кредиту становить 128 641,56 грн. /а.с.133-135 т.1/.

З виписки про рух коштів по картці за період з 01.01.2024 по 02.07.2024 вбачається що ОСОБА_2 скористалася кредитними коштами на 17 828,38 грн.

З виписки про рух коштів по картці ОСОБА_2 від 24.04.2024 вбачається, що сума зарахувань за період 24.01.2024 по 15.02.2024 становить 17 828,38 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000095 від 23.01.2024, 22.01.2024 в Стрийське РУП ГУ НП у Львівській області з письмовою заявою звернулася ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 про те, що 22.01.2024 близько 18:30 год. невідома особа, шляхом розміщення фішингового посилання «Єдопомога» у додатку Вайбер, шляхом обману, заволоділа її банківськими реквізитами банку «Монобанк» НОМЕР_1 , та в подальшому шляхом переказу грошових коштів на карту № НОМЕР_2 , завдала їй матеріальну шкоду на суму 112320 гривень.

26.01.2024 ОСОБА_2 направила АТ «Універсал Банк» листа у якому просила провести перевірку здійснення операцій на картковому рахунку № НОМЕР_1 та повернути несанкціоновано списані кошти, що завдало їй як моральної так і матеріальної шкоди .

З відповіді АТ «УніверсалБанк» №QEVR-794534 від 28.01.2024, наданої ОСОБА_2 вбачається, що проведенню несанкціонованих списань 22 січня 2024 року з рахунку ОСОБА_2 передував успішний вхід у її мобільний застосунок, з коректним вводом ПІН-коду, на жаль, цей факт підтверджує передачу нею даних 3-ім особам, що порушує умови договору, про зберігання та нерозголошення даних, а саме ПІН-коду, кодів доступу, аутентифікаційних даних. Внаслідок цього у застосунку був підвищений кредитний ліміт і проведено п`ять операцій переказу коштів. Оскільки картка була заблокована невчасно, а операції, які нею не підтверджені, є переказом коштів з картки на картку (тобто р2р операціями) - оскаржити такі транзакції через міжнародну платіжну систему можливість, на жаль, відсутня. За такими транзакціями відсутні обгрунтування для оскарження відповідно до правил міжнародних платіжних систем. Відповідно до п. 8.10. Умов Клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту заяви Клієнта, поданої до контактного центру Банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування, про блокування картки, пунктом 8.11 Умов визначена відповідальність клієнта за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації та аутентифікації. У разі отримання сигналу щодо шахрайських дій з боку клієнтів, які використовують картку «Монобанк», Банк проводить ряд заходів, які передбачені законодавством України та документами, що регулюють внутрішню роботу Банку. До отримувача коштів були вжиті заходи згідно з внутрішніми інструкціями .

З претензії ОСОБА_2 від 02.02.2024 вбачається, що ОСОБА_2 зверталася до АТ «Універсал Банк» та Національного Банку України з проханням відшкодувати їй неправомірно списані 22.01.2024 (з 18.37. год. до 18.40. год.) з її карткового рахунку № НОМЕР_1 кредитні кошти в сумі 112 320, 00 грн.; зупинити нарахування відсотків та штрафних санкцій неправомірно списаних кредитних коштів на суму в сумі 112 320,00 грн. та надати їй наступну вичерпну інформацію:про пристрій (HtcDesire 828) з якого здійснювалось несанкціоноване списання кредитних коштів;номер телефону на який приходило смс-повідомлення про підтвердження здійснення списання коштів;дані про особу ( ОСОБА_3 , платіжна система МС, платіжний інструмент 196291) на рахунок якої було здійснено несанкціоноване списання кредитних коштів; про пристрій з якого було змінено кредитний ліміт без її відома та погодження.

З відповіді АТ «УніверсалБанк» №50816від 09.02.2024, наданої ОСОБА_2 вбачається, що проведенню несанкціонованих списань 22 січня 2024 року передував успішний вхід у мобільний застосунок, з пристрою htcdesire 828, з коректно введеним ПІН-кодом, який відомо лише власнику картки. Перекази з картки на картку проводяться у за стосунку «Монобанк» без додаткового підтвердження Клієнтом у смс-повідомленні. Стосовно питання щодо підвищення кредитного ліміту, у мобільному за стосунку «Монобанк», клієнт завжди може самостійно знизити та підвищити ліміти на картку або Розстрочку, 22 січня 2024 року кредитний ліміт було підвищено та у за стосунку «Монобанк», було відправлено пуш-повідомлення про те, що ліміт було перерозподілено. Тепер ліміт на картці 170 000 гривень, на Розстрочку та Покупку Частинами - 0 гривень. Перед підвищенням кредитного ліміту, вхід до акаунту у за стосунок «Монобанк» був здійснений саме з пристрою htcdesire828 та з вірним вводом ПІН-коду.

З ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.04.2024 вбачається, що слідчим СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській надано дозвіл на проведення тимчасового доступу до речей і документів за номером банківської картки № НОМЕР_2 , за період з 22.01.2024 по 23.01.2024, що знаходиться у володіння АТ «Універсал банк.

З рапорту начальника СПШ ВКП Стрийського РУП ГУ НПу Львівській області М. Вайди від 11.06.2024 вбачається, що ним виконувалось доручення № 996 від 07.06.2024 слідчого Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції Ю.-А. Бондарчука по матеріалах досудового розслідування, внесені до ЄРДР № 0000095 від 08.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Під час виконання даного доручення ним проводилися аналіз виїмки руху коштів банківської картки, на яку було перераховано грошові кошти потерпілої, в ході аналізу встановлено, що кошти були перераховані на рахунок, банківську карту банк одержувача АТ «Універсал банк», власник карти гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. жителька, АДРЕСА_2 . Також в момент скоєння злочину, здійснювався вхід в застосунок «Монобанку» за IP-адресою 91.222.66.108, за допомогою сервісу 2ip.ua встановлено що вказаний IP-адрес належить ТОВ «ОВОД», місцезнаходження Україна, 04116, місто, Київ, вул. Шолуденка, будинок 27/6, кімната 346 .

Задовольняючи позов , суд першої інстанції виходив з того, що після виявлення факту платіжних операцій, які вона не виконувала, ОСОБА_2 вчинила дії, передбачені пунктами 5, 6 розділу VI Положення № 705 щодо повідомлення емітента. В свою чергу, банк не довів належними та допустимими доказами, що ОСОБА_2 своїми діями чи бездіяльністю, свідомо чи несвідомо сприяла незаконному використанню її авторизаційних даних або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Сам факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання таких банківських операцій як переказ коштів з рахунку позивача, їх перерахування не може достовірно підтверджувати ту обставину, що своїми діями чи бездіяльністю позивач сприяла розголошенню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банком належними та допустимими доказами не підтверджено, що позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з її рахунку.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Закон України «Про платіжні послуги» визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

Пунктом 6 частини дев`ятнадцятої статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу.

Згідно з частиною двадцятою статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29.07.2022 № 164 (далі - Положення), користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

Пунктом 141 розділу VII Положення, передбачено, що емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункти 146, 147 Положення).

Аналіз вказаних нормативно-правових актів, які є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності.

У постанові Верховного Суду від 08.02.2018 в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач не надав належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_2 своїми діями чи бездіяльністю , свідомо чи несвідомо сприяла незаконному використанню її авторизаційних даних або іншої інформації ,яка дає змогу ініціювати платіжні операції . Сам факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання таких банківських операцій як переказ коштів з рахунку позивача не може достовірно підтверджувати зазначені обставини.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.263 ЦПК України застосував релевантну практику Верховного Суду у зазначених правовідносинах.

В апеляційній скарзі відповідач не наводить обставин, які б спростували висновки суду першої інстанції, а лише дублює доводи відзиву на позов, яким суд першої інстанції надав належну та обгрунтовану оцінку.

Посилання відповідача на те, що позивач порушила умови укладеного договору сторонами, оскільки своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, перейшовши за фішинговим посиланням не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2019 у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку; 4) банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі: інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; відмови користувача від отримання повідомлень банку про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача, про що зазначено в договорі (п.4 розділу VI Положення № 705).

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Суд першої інстанції правильно врахував, що позивачка виконала зазначені вище вимоги, оскільки терміново повідомила банк про операції, які вона не здійснювала, а також звернулася з заявою у правохоронні органи щодо шахрайських дій .

Факт шахрайства відносно ОСОБА_2 підтверджується копіями документів з матеріалів кримінального провадження №0000095 за ч.4 ст.190 КК України.

З рапорту начальника СПШ ВКП Стрийського РУП ГУ НПу Львівській області М. Вайди від 11.06.2024, встановлено, що ним виконувалось доручення № 996 від 07.06.2024 слідчого Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції Ю.-А. Бондарчука по матеріалах досудового розслідування, внесені до ЄРДР № 0000095 від 08.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Під час виконання даного доручення ним проводилися аналіз виїмки руху коштів банківської картки, на яку було перераховано грошові кошти потерпілої, в ході аналізу встановлено, що кошти були перераховані на рахунок, банківську карту банк одержувача АТ «Універсал банк», власник карти гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. жителька, АДРЕСА_2 . Також в момент скоєння злочину, здійснювався вхід в застосунок «Монобанку» за IP-адресою 91.222.66.108, за допомогою сервісу 2ip.ua встановлено що вказаний IP-адрес належить ТОВ «ОВОД», місцезнаходження Україна, 04116, місто, Київ, вул. Шолуденка, будинок 27/6, кімната 346.

Разом з тим, банк при наявності інформації, що вхід в застосунок «Монобанк» здійснений з IP-адреси, яка не належить позивачці збільшив кредитний ліміт не переконавшись у тому, що таке волевиявлення висловила саме позивачка, а не сторонні особи. Зазначене стосується і здійснених переказів на суму 112320,00грн.

Твердження в апеляційній скарзі на те, що Банк є неналежним відповідачем у справі, оскільки кошти були переведені на карту власником якої є ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки саме банк несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів ,якщо не доведене , що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином.

Відповідно до ч.1,2 ст.67 Закону України «Про платіжні послуги» надавачі платіжних послуг зобов`язані запровадити систему захисту інформації, що має забезпечувати безперервний захист інформації про виконання платіжних операцій та індивідуальної облікової інформації на всіх етапах її формування, обробки, передавання та зберігання.

Система захисту інформації має забезпечувати цілісність, конфіденційність, доступність та простежуваність інформації, що формується, обробляється, передається та зберігається під час виконання платіжних операцій, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Національного банку України. Надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги щодо захисту інформації.

Згідно з ст.68 Закону України «Про платіжні послуги» електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.

Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів.

Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час:

1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації;

2) ініціювання дистанційної платіжної операції;

3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій).

Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації.

Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.

Надавачі платіжних послуг з обслуговування рахунку зобов`язані застосовувати вимоги частин третьої і п`ятої цієї статті у разі надходження запиту з ініціювання платіжної операції від надавача послуг з ініціювання платіжної операції або запиту від надавача послуг з надання інформації за рахунками.

Статтею 86 Закону визначено, що надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином.

Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Користувачі мають право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Надавачі платіжних послуг, що обслуговують платників, несуть перед ними відповідальність за неакцептованими платіжними операціями. У разі виконання неакцептованої платіжної операції надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення факту виконання неакцептованої платіжної операції або після отримання повідомлення платника (залежно від того, що відбувалося раніше) повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованої платіжної операції на рахунок платника, а також сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Неакцептована платіжна операція - платіжна операція, виконана надавачем платіжних послуг платника на підставі наданої ініціатором платіжної інструкції без отримання згоди платника (крім примусового списання (стягнення) або після відкликання такої згоди (п.39 ч.1 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги».

Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організації споживачів.

Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 № 39/248 наголошує: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачі мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Отже, враховуючий споживчий характер правовідносин між сторонами, суд апеляційної інстанції враховує, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з того, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача, не довів, що позивач, як володілець та користувач карток, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткових рахунків чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції.

Доводи апеляційної скарги суперечать фактичним обставинам справи, не спростовують висновків суду та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, доводи апеляційної скарги є тотожними із доводами відзиву на позов, яким суд надав належну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з релевантною практикою Верховного Суду у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1 ;375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк