ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1089/25
провадження № 2/753/4113/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,

позивачки - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах

та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ,

до ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бориспільська-6», Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації,

про поділ майна подружжя та встановлення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2024 року позивачка ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСББ «Бориспільська-6», Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької РДА, про поділ майна подружжя та встановлення порядку користування квартирою.

В обґрунтування посилається на те, що з 11.04.2002 року по 15.11.2024 року вона з відповідачем ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15.11.2024 року у справі № 753/5959/24.

Від шлюбу вони з відповідачем мають спільного сина - малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про народження №547, на підставі якого видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

В період перебування в зареєстрованому шлюбі, відповідачем була на придбана квартира АДРЕСА_1 (одна друга) частка квартири належить їй, як другому з подружжя, проте відповідач не визнає за нею цього права, а тому вона змушена звертатися до суду.

Крім того, після розірвання шлюбу, вони з відповідачем та їх спільним сином ОСОБА_4 продовжують проживати в спірній квартирі. Оскільки квартира складається з 2 (двох) окремих житлових кімнат, вона бажає встановити порядок користування спірною квартирою та просить суд виділити їй з сином в користування більшу кімнату. Водночас позивачка зазначає, що незначне збільшення кімнати на її користь є несуттєвим і не погіршить відповідачу умови проживання у квартирі.

З огляду на вищевикладене, просить суд: 1) визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 (одну другу) частку в квартирі АДРЕСА_2 ; 2) виділити їй та її сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в спільне користування житлову кімнату розміром 20,3 кв.м., а відповідачу ОСОБА_3 виділити в окреме користування житлову кімнату розміром 19,6 кв.м., а загальні місця квартири (передпокій, кухня, ванна та вбиральня, кладова) просить залишити у спільному користуванні сторін (а.с. 1-18).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04.04.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 23).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21.08.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті (а.с. 82).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов, з підстав викладених у ньому та просила задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 визнав позов у повному обсязі, проти запропонованого позивачкою порядку користування квартирою не заперечував.

В судове засідання представник третьої особи ОСББ «Бориспільська-6» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання пояснень щодо позову не скористався.

В судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької РДА не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду клопотання в якому просить розглядати справу без її участі та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства з максимальним врахуванням інтересів малолітньої дитини (а.с. 37-41, 42, 43-44).

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.04.2002 року по 15.11.2024 року, який розірвано рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15.11.2024 року у справі № 753/5959/24, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу (а.с. 6-7).

В шлюбі між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився малолітній син ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом про народження №547, на підставі якого Зарічним районним у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

21.08.2010 року відповідач ОСОБА_3 набув права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 74,50 кв.м., житловою площею 39,90 кв.м., що підтверджується Свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_2 , яке видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення № 1077-С/КІ від 11.08.2010 року (а.с. 9) та Витягом про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна № 30292519 від 14.06.2011 року (а.с. 10).

Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до положень п.п. 23, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі (ч. 1 ст. 206 ЦПК України).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що спірна квартира АДРЕСА_2 , набута відповідачем ОСОБА_3 в період шлюбу з позивачкою ОСОБА_1 .

Крім того, зазначений факт визнається самим відповідачем ОСОБА_3 та не заперечувався ним у ході судового розгляду, що відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України звільняє позивачку від обов`язку доводити ці обставини додатковими доказами.

З огляду на викладене, а також на ті обставини, що дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, шлюбного договору не укладали, суд приходить до висновку, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін, та кожному із сторін належить по 1/2 (одній другій) частки квартири.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Вказані положення свідчать про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Вказане право суду випливає також із роз`яснень, які містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 із відповідними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», згідно якого, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Як вбачається з Інформаційних довідок про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані позивачка ОСОБА_1 з 15.05.2023 року (а.с. 14), відповідач ОСОБА_3 з 06.11.2017 року (а.с. 15) та їх малолітній син ОСОБА_2 з 18.02.2020 року (а.с. 16).

Вказана квартира, згідно технічного паспорту від 20.08.2009 року, розташована на 6 поверсі 17-поверхового будинку, складається з 2 (двох) житлових кімнат житловою площею 39,9 кв.м., 1-а кімната - 19,6 кв.м., 2-а кімната - 20,3 кв.м., кухні - 11,2 кв.м., яка обладнана балконом 1,0 кв.м., вбиральні поєднаної 4,4 кв.м., перешкодою 16,7 кв.м., кладової 1,3 кв.м. Загальна площа квартири складає 74,5 кв.м., висота приміщень 2,70 кв.м. (а.с. 17-18).

Домовленості щодо порядку користування квартирою сторони не досягли.

Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позов позивачки, встановивши порядок користування спірною квартирою.

При цьому суд погоджується із запропонованим позивачкою способом користування спірною квартирою, виділивши в користування ОСОБА_1 разом з малолітнім ОСОБА_2 житлову кімнату площею 20,3 кв.м., у користування відповідача ОСОБА_3 - житлову кімнату площею 19,6 кв.м., а інші приміщення у квартирі, а саме передпокій, кухня, ванна та вбиральня, кладова - залишити у спільному користуванні сторін.

При такому порядку користування приміщеннями квартири, враховуючи кількість житлових кімнат та їх площу, проживання у квартирі малолітньої дитини, житлові умови сторін будуть відповідати можливостям використання ними своїх прав співвласників майна і не будуть суперечити їх інтересам.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідачем визнано позов, суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору в розмірі 7 907,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, в розмірі 7 907,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 206, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бориспільська-6», Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя та встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 (одну другу) частку двокімнатної квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 33896394.

Визнати за ОСОБА_3 , в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 (одну другу) частку двокімнатної квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 33896394.

Встановити наступний порядок користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_4 , а саме:

1)виділити у користування ОСОБА_1 разом з малолітнім ОСОБА_2 житлову кімнату площею 20,3 кв.м.;

2)виділити у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 19,6 кв.м.;

3)інші приміщення у квартирі, а саме передпокій, кухня, ванна та вбиральня, кладова - залишити у спільному користуванні сторін.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 (п`ятдесят) відсотків сплаченого судового збору у розмірі 7 907 (сім тисяч дев`ятсот сім) гривень 00 копійок, сплаченого за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 7 907 (сім тисяч дев`ятсот сім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бориспільська-6», , адреса місцезнаходження: 02099, Україна, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 6.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, , адреса: 02096, Україна, місто Київ, вулиця Ялтинська, 14.

Суддя: Л.М. Осіпенко