Справа №735/777/24
Провадження по справі № 2/735/43/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 жовтня 2025 року селище Короп

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Балаби О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Редько А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Короп в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки автомобіля, частки боргу за борговою розпискою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки автомобіля, визнання права власності на частку земельної ділянки, частку будівельних матеріалів, визнання прав та обов`язків забудовника,

в с т а н о в и в:

31.05.2024 представник позивача адвокат Якименко О.І., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачки про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову вказує, що 26.05.2012 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. 14.08.2021 сторонами придбано автомобіль марки HYNDAI SONATA, р.н. НОМЕР_1 , рік випуску - 2016, білого кольору. Автомобіль був зареєстрований на відповідачку і яким вона користувалась. До 2024 сторони проживали разом. Проте, рішенням суду від 27.05.2024 шлюб між сторонами розірвано. Після чого, відповідачка, з метою уникнення поділу спільного сумісного майна, вивезла даний транспортний засіб за межі території України і може в будь-який час здійснити його іншій особі поза волею позивача, тому він змушений був звернутись до суду та просить визнати вказаний транспортний засіб спільною сумісною власністю подружжя і стягнути з відповідачки компенсацію вартості частки. Крім того, до спільного сумісної майна подружжя входить борг у розмірі 3000,00 доларів США, які сторони використали на придбання із-за кордону вищевказаного транспортного засобу. Проте, відповідачка ухиляється від виконання спільного грошового зобов`язання. Отже, позивач просить визнати спільним сумісним майном подружжя, боргове зобов`язання за укладеною письмовою розпискою від 26.10.2021 у розмірі 3000,00 доларів США та стягнути з відповідачки на його користь частку боргу, а саме 1500,00 доларів США з перерахунком суми, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долару США на день платежу. Крім того, просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати.

Представником відповідача адвокатом Прокоф`євим Б.І. подано відзив на позовну заяву, згідно якого фактичні шлюбні відносини між сторонами було припинено не в 2024, а в березні 2022. Саме на автомобілі HYNDAI SONATA відповідачка була змушена виїхати за кордон з метою збереження власного життя та життя дитини. Проте, технічний стан автомобіля в дуже поганому стані, має корозію кузова, іржу, потребує ремонту двигуна у зв`язку з чим відповідачка не може приїхати на ньому до України і вартість автомобіля згідно звіту про оцінку КТЗ складає 238 587,00 грн. Щодо боргового зобов`язання, підстави для стягнення боргу із відповідачки відсутні, оскільки боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя, а не стягуватись з одного із подружжя. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020.

08.07.2024 представником відповідачки адвокатом Прокоф`євим Б.І. подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Вимоги обгрунтовує, тим, що перебуваючи у шлюбі, 03.07.2020 сторонами було придбано транспортний засіб HYNDAI ELANTRA, 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , який зареєстровано на позивачку за зустрічним позовом. Проте, автомобіль залишився у користуванні відповідача за зустрічним позовом та 29.11.2023 був проданий, ОСОБА_3 , яка доводиться йому невісткою. Проте, відповідач не передавав позивачці частку отриманих коштів від продажу автомобіля, а витратив виключно на власні потреби. Крім того, 02.08.2021 сторонами придбано земельну ділянку, загальною площею 0,06 га з кадастровим номером :01:001:0077, для індивідуального садівництва, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Земельну ділянку зареєстровано на ОСОБА_1 . Сторонами було проведено окремі будівельні роботи, зокрема облаштування фундаменту та стін. Отже, транспортні засоби HYNDAI SONATA, р.н. НОМЕР_1 , рік випуску - 2016, білого кольору, HYNDAI ELANTRA, 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0077 є спільною сумісною власністю подружжя і позивачка за зустрічним позовом визнає вимоги ОСОБА_1 до неї про стягнення вартості частки спірного автомобіля та просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь компенсацію вартості частки автомобіля HYNDAI ELANTRA, 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , визнати за нею право власності на частку земельної ділянки, загальною площею 0,06 га з кадастровим номером :01:001:0077, визнати права та обов`язки забудовника частки садового будинку з господарськими будівлями, а також визнати за нею право власності на будівельні матеріали та обладнання, які використовувались для будівництва 1/2 частки садового будинку та стягнути з відповідача усі понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 29.08.2024 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

24.09.2024 представником позивача відповідача за первісним позовом адвокатом Якименко О.І. подано відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого ОСОБА_1 позовні вимоги не визнає, оскільки спірний транспортний засіб HYNDAI ELANTRA, 2013 року сторонами було продано за обопільною згодою у 2023, проте намір продати автомобіль виник ще у 2021 і позивачка за первісним позовом видала відповідачу довіреність із правом продажу. Оскільки ОСОБА_1 станом на 2023 вважав, що вони родина, адже перебували у шлюбі і виручені кошти від продажу автомобіля пішли на потреби родини, отже він не мав передавати половину коштів від вартості автомобіля дружині. Відносно спірної земельної ділянки з цільовим призначенням для індивідуального садівництва вважає, що вимоги позивачки є неналежним способом поділу спільного майна подружжя, адже ОСОБА_2 є співвласником лише земельної ділянки, проте будинок ще перебуває у стадії будівництва, до експлуатації не прийнятий, відсутня державна реєстрація. Також, позивачка у зустрічному позові не називає конкретне обладнання та матеріали, які були покладені в основі будівництва на момент існування фактичних шлюбних відносин, отже вимоги в цих частинах задоволенню не підлягають.

Представник позивача відповідача за первісним позовом адвокат Якименко О.І. у судове засідання не з`явилась, проте подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача відповідача та її відсутності. Позов в редакції після зменшення позовних вимог підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідачки позивачки за зустрічним позовом адвокат Прокоф`єв Б.І. у судове засідання не з`явився. Проте, подав заяву про розгляд справи без його участі та відповідачки позивачки. Первісний позов просить задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки спірного автомобіля HYNDAI SONATA, р.н. НОМЕР_1 , рік випуску - 2016, білого кольору. В іншій частині вимог відмовити. Зустрічний позов задовольнити повністю.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду. Проте, про причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 26.05.2012 сторони зареєстрували шлюб.

03.07.2020 сторонами по справі було придбано транспортний засіб HYNDAI ELANTRA, номер шасі НОМЕР_3 року випуску, р.н. НОМЕР_2 .

29.11.2023 вищевказаний транспортний засіб ОСОБА_1 був проданий ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 5946/2023/4178392, укладеного в ТСЦ 5946.

02.08.2021 ОСОБА_1 придбано на підставі договору купівлі продажу, земельну ділянку площею 0,06 га, місце розташування якої: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0077, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.08.2021, власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0077, площею 0,06 га є ОСОБА_1 .

За повідомленням Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради від 05.11.2021, ОСОБА_1 розпочато виконання будівельних робіт щодо об`єкта, будівництво якого здійснюється на підставі будівельного паспорта, а саме садового будинку та господарських будівель: Сумська область, м. Суми, «Тепличний» громадська організація товариство садоводів, на земельній ділянці АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0077.

14.08.2021 сторони придбали транспортний засіб HYNDAI SONATA, НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_1 , рік випуску - 2016, білого кольору.

Згідно боргової розписки (а.с. 86) від 26.10.2021 ОСОБА_1 взяв гроші в борг в сумі 3000,00 доларів США у ОСОБА_4 і зобов`язався повернути до 20 травня 2023. З дружиною ОСОБА_2 погоджено.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 27.05.2024 шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу).

Це означає, що частки володіння не виділені, і кожен із подружжя має право володіти, користуватися і розпоряджатися цим майном, незалежно від того, на кого це майно зареєстроване. Розпоряджаються майном чоловік та дружина за взаємною згодою.

У випадку укладення договорів стосовно майна (купівля-продаж, дарування) одним із подружжя, вважають, що він або вона діють зі згоди другого подружжя. Такий договір має бути нотаріально посвідченим за згодою другого з подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24.05.2017р. у справі № 6-843цс17.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно з роз`ясненнями у п. п. п. 22 - 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).

Із матеріалів справи вбачається, що за час перебування у шлюбі, сторони набули у власність: транспортні засоби марки HYNDAI ELANTRA, номер шасі НОМЕР_5 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , марки HYNDAI SONATA, номер шасі НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_1 , рік випуску - 2016, білого кольору, які були зареєстровані на ОСОБА_2 , земельну ділянку площею 0,06 га, місце розташування якої: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0077, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

Враховуючи те, що спірні автомобілі, які були зареєстровані на ім`я відповідачки за первісним позовом, земельна ділянка, яка зареєстрована на позивача за первісним позовом набуті за час шлюбу між сторонами, протилежного на підтвердження того, що вказане майно набуте за кошти, які належали особисто сторонам не надано, отже воно є об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно не спростована.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) виснувала, що частини четверта та п`ята статті 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач.

Отже, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

Таким чином вимоги позивача - відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 та відповідачки - позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 в частині стягнення компенсації вартості частки спірних транспортних засобів, припинивши право власності підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимогу щодо боргового зобов`язання суд виходить із наступного.

У ч. 3 ст. 61 СК України зазначається: якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вищезазначене законодавче положення кореспондується із ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Представник позивача відповідача адвокат Якименко О.І. посилається на, те що кошти отримані сторонами у борг, згідно розписки наданої ОСОБА_1 про отримання в борг 3000,00 доларів США були взяті безпосередньо для придбання автомобіля HYNDAI SONATA, НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_1 , 2016 року випуску.

Проте, як встановлено у судовому засіданні транспортний засіб марки HYNDAI SONATA, р.н. НОМЕР_1 , 2016 року випуску, на підставі посвідчення митниці зареєстровано за громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до отримання коштів за договором позики.

Отже, при вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Крім того, якщо один із колишнього подружжя в повному обсязі виконав зобов`язання, то він у порядку частини першої статті 544 ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 638/18231/15-ц, провадження № 14-712 цс 19).

Проте, таких доказів про повне виконання зобов`язання ОСОБА_1 суду не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що наявна в матеріалах справи розписка не дає підстав для висновку, що договір позики укладено в інтересах сім`ї, а одержані в борг грошові кошти витрачені в інтересах сім`ї, оскільки доказів про надання дружиною згоди на укладення договору позики, як і доказів про те, що вона знала про існування такого зобов`язання не надано.

Вирішуючи зустрічну позовну заяву суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що автомобіль марки HYNDAI SONATA, номер шасі НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_1 , рік випуску - 2016, земельна ділянка площею 0,06 га, місце розташування якої: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0077, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва є об`єктами спільної сумісної власності сторін.

Крім того, оскільки позивач - відповідач ОСОБА_1 розпорядився автомобілем HYNDAI ELANTRA, 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_2 на власний розсуд без письмової згоди відповідачки - позивачки, то остання має право на грошову компенсацію вартості частки спірного транспортного засобу.

За загальним правилом якщо земельна ділянка була приватизована (тобто безоплатно отримана з державної чи комунальної власності) під час шлюбу, то вона є особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє ім`я її приватизовано, і не підлягає поділу при розлученні. Це стосується ділянок, приватизованих після 13 червня 2012 року. Однак, якщо ділянка була куплена за кошти одного з подружжя, вона вважається спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу, якщо тільки не доведено, що були використані особисті кошти, які не є результатом спільної праці.

Отже, вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на частку спірної земельної ділянки підлягають задоволенню.

За приписами частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації, а в разі, коли право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно із частиною третьою статті 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації та з моменту державної реєстрації права власності на нього. До цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, отже є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю та може бути предметом поділу між подружжям.

За загальним правилом у разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання (Постанова Верховного Суду від 18 листопада 2015 у справі № 6-388цс15).

Разом із тим в матеріалах справи відсутні відомості про перелік таких матеріалів чи обладнання, або вартість спірного майна, що є підставою для відмови у задоволенні вимог позивачки за зустрічним позовом про визнання права власності на будівельні матеріали та обладнання, які використовувались для будівництва.

Об`єкт незавершеного будівництва, який не введений в експлуатацію, не є нерухомим майном. Це означає, що забудовник не може ним розпоряджатися (продавати, дарувати, здавати в оренду).

Щоб отримати право власності на будинок, забудовник має завершити будівництво, отримати відповідну документацію та провести державну реєстрацію права власності на готовий об`єкт.

Отже, якщо будинок не збудований та не введений в експлуатацію, визнати права забудовника на такий об`єкт як на нерухоме майно неможливо.

Розподіляючи між сторонами судові витрати, суд керується ст. 141 ЦПК України відповідно до якої розподіл судових витрат покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за первісним позовом сплачено судовий збір в сумі 3 491,63 грн та витрати за проведення експертизи у розмірі 11 460,96 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено на 75,20% (191 642,36х100%/254 837,36 (191 642,36+ 63 195 (1 500 доларів США)), отже з відповідачки слід стягнути судові витрати у розмірі 11 244,35 грн (14 952,59х75,20%/100%).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем за зустрічним позовом надано договір про надання правничої допомоги № 20/24 від 27.06.2024, акт виконаних робіт, квитанцію до прибуткового касового ордера від 02.07.2024 про сплату 15000,00 грн та сплачено судовий збір у сумі 2745,90 грн.

Оскільки зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено на 75,32% (206 840,15 (182 240,15+24 600)х100/274 590), отже з відповідача за зустрічним позовом слід стягнути судові витрати у розмір 13 366,21 грн (17 745,90х75,32%/100%).

Керуючись ст. ст. 60, 63, 69 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 368, 369 Цивільного кодексу України, ст. ст. 11, 12, 13, 141, 258, 259, 354, 355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки автомобіля, частки боргу за борговою розпискою задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю сторін: транспортний засіб марки HYNDAI SONATA, номер шасі НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_1 , рік випуску 2016.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості (однієї другої) частки автомобіля марки HYNDAI SONATA, номер шасі НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_1 , рік випуску - 2016, у сумі 191 642,36 грн. (сто дев`яносто одна тисяча шістсот сорок дві гривні тридцять шість копійок), припинивши право власності на нього ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 11 244,35 грн. (одинадцять тисяч двісті сорок чотири гривень тридцять п`ять копійок).

В іншій частині вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки автомобіля, визнання права власності на частку земельної ділянки, частку будівельних матеріалів, визнання прав та обов`язків забудовника задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості (однієї другої) частки автомобіля марки HYNDAI ELANTRA, номер шасі НОМЕР_5 , 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_2 у розмірі 182 240,15 грн. (сто вісімдесят дві тисячі двісті сорок гривень п`ятнадцять копійок).

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частку земельної ділянки площею 0,06 га, місце розташування якої: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0077, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 13 366,21 грн. (тринадцять тисяч триста шістдесят шість гривень двадцять одну копійку).

В іншій частині вимог відмовити.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач-Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач-Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 27.10.2025.

Суддя: О.А. Балаба