Справа № 442/343/25 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/811/2549/25 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

секретар судового засідання Гаврилюк Я. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах Дрогобицької міської ради Львівської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

в січні 2025 року Дрогобицька міська рада Львівської області звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 , яка перебуває у комунальній власності Дрогобицької міської ради, та привести її у первинний стан шляхом демонтажу за власний рахунок самочинно встановленої металевої споруди (гаражу).

Свої вимоги обґрунтовують тим, що на території біля будинку дитячо - юнацької спортивної школи ім. Т. Боберського по АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 , за відсутності дозвільних документів, встановлена тимчасова споруда (гараж) на самовільно зайнятій ділянці, власником даної споруди є ОСОБА_1 , а земельної ділянки Дрогобицька міська рада.

Комісією Дрогобицької міської ради за результатами проведеного обстеження складено акт від 01.10.2021 за № 21 щодо самовільно встановлених МАФ (металевих гаражів) на АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 , де було зафіксовано факт самовільного зайнятття земельної ділянки з розміщенням на ній металевих споруд (гаражів) з порушенням чинного законодавства.

Питання про самочинне незаконне спорудження (встановлення) металевих споруд (гаражів) громадянами на вищевказаній вулиці розглядалось неодноразово, починаючи з 2021 року, зокрема, на засіданнях виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, на нарадах та зустрічах з керівництвом ОК Гаражно-будівельний кооператив Орхідея, до управління котрого відноситься незаконно самочинно встановлена металева споруда (гараж).

Станом на момент звернення з позовом власник не демонтував незаконно розміщений гараж.

Питання щодо набуття права власності на металеві гаражі розглядалось у Дрогобицькому міськрайонному суді у справі № 442/8316/21 за позовом фізичних осіб, які є членами ОК «Гаражнобудівельний кооператив «Орхідея», одним з яких є ОСОБА_1 відповідач у справі. У першій інстанції позовні вимоги було задоволено, проте, Львівським апеляційним судом в задоволенні позовних вимог було відмовлено, що підтверджує незаконність спорудження іншими учасниками, вищезгаданого кооперативу, гаражів по АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 ).

З метою врегулювання даного спору, Дрогобицькою міською прийнято рішення від 07.12.2021 року за № 859 Про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для колективного гаражного будівництва». Відповідно до даного рішення, міська рада вирішила виділити земельну ділянку гаражно-будівельному кооперативу Орхідея для розміщення металевих споруд (гаражів) орієнтованою площею 463 кв.м. на АДРЕСА_3 . З учасниками кооперативу проведено ряд зустрічей, на яких обговорювались різні варіанти врегулювання даного питання, які зафіксовані у відповідних протоколах.

На одній з таких зустрічей 18 березня 2024 року відповідач погодився перенести гараж, якщо буде зроблена площадка та заїзд, однак на даний момент не зробив цього.

Службовою запискою відділу містобудування та архітектури Дрогобицької міської ради від 02.04.2024 за № 91 підтверджується, що самочинно встановлені металеві споруди (гаражі) встановлені без дозвільних документів на території житлової зони Ж-1 - зони садибної житлової забудови.

Згідно з службовою запискою відділу містобудування та архітектури органів Дрогобицької міської ради від 01.10.2024 року за № 289 відповідач та інші учасники ОК ГБК Орхідея не зверталися щодо надання містобудівної документації для встановлення металевих гаражів за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що незаконне розміщення металевих споруд (гаражів) перешкоджає Дрогобицькій міській раді у вільному використанні спірною земельною ділянкою та заважає належному функціонуванню дитячо-юнацької спортивної школи ім. І.Боберського, оскільки дана земельна ділянка буде використовуватися для обслуговування ДЮСШ імені І. Боберського та подальшого влаштування тимчасових автостоянок для відвідувачів спортивного закладу.

Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради винесено рішення від 15 жовтня 2021 року за № 348 Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд (гаражів) на АДРЕСА_2 , однак таке рішення не виконане. Просили позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2025 року позов задоволено.

Вирішено:

зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 , яка перебуває у комунальній власності Дрогобицької міської ради, та привести її у первинний стан шляхом демонтажу за власний рахунок самочинно встановленої металевої споруди (гаражу).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дрогобицької міської ради Львівської області (код ЄДРОПУ 04055972) судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп., сплачений за подання до суду даної позовної заяви.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , подавши в липні 2025 року апеляційну скаргу, в якій міститься прохання скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2025 року, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що приймаючи зазначене рішення, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Зазначає, що спірний гараж був встановлений законно, згідно рішення міськвиконкому № 221 від 18.07.1996. Про розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування існуючого гаражу 15.03.2017 зареєстрована заява попереднім користувачем на ім`я міського голови Т. Кучми. Наявна копія плану прив`язки, погодженого головним архітектором міста Дрогобича від 4.10.1996.

04 березня 2025 року заявником було зареєстровано заяву в Дрогобицькому міськрайонному суді з проханням про залучення до розгляду справи голови Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Орхідея»» - Баневської Г.А., як третьої особи, однак суд відмовив в цьому проханні.

Так, гараж, яким користується заявник знаходиться в гаражному ряді за адресою: АДРЕСА_1 і метою кооперативу є захист прав і свобод власників та користувачів гаражів. Він, як користувач гаражу, щорічно подає заяву про продовження терміну користування таким, вважає себе сумлінним і відповідальним користувачем, а тому доцільним є залучення голови гаражного кооперативу до справи для справедливого правосуддя і захисту його прав і свобод, які гарантує Конституція України.

Крім того, в рішенні суду невірно вказана адреса розташування гаражів, а саме вулиця Сахарова 2а й те, що, нібито комісія Дрогобицької міської ради проводила обстеження і склала акт від 01.10.2021 за № 21. Жодного разу ні його, ні інших власників гаражів не було повідомлено про проведення обстеження Дрогобицькою міською радою. Гаражі розташовані біля проїжджої частини - дороги між приватними житловими будинками АДРЕСА_4 . Навпроти гаражів є облаштована парковка на 60 гостьових паркомісць. На території ДЮСШ також є облаштована парковка на задньому дворі.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що він подав заяву до міської ради для приватизації земельної ділянки під гараж, а згодом, під час судового засідання, представник міської ради повідомив, що йому відмовлено в приватизації земельної ділянки під гараж.

Також, 07 грудня 2021 року рішенням № 859 Дрогобицька міська рада ввела в оману Апеляційний суд Львівської області. Ділянка, яка зазначена в цьому рішенні є з обмеженим доступом. ОСОБА_3 - голова ОК «ГБК «Орхідея» зверталася до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, щоб з`ясувати, яким чином можна розташувати 11 гаражів впритул до сусідньої ділянки, а також повідомити, що до цієї земельної ділянки не передбачено в`їзду, є саме прохід, а не проїзд.

У вересні 2025 року зареєстровано відзив позивача Дрогобицької міської ради Львівської області на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому міститься прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відзиві позивач висловив свою позицію щодо мотивів апеляційної скарги відповідача, зокрема зазначив, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги, так як вважає, що оскаржуване рішення винесене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача подав до суду апеляційної інстанції клопотання, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, розгляд справи проводити у його відсутності, через зайнятість у інших судових справах і неможливість забезпечити явку до суду іншого представника.

Інших клопотань до суду не надходило.

Якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року в справі № 757/61314/18-ц, від 17 липня 2024 року в справі № 182/3021/21, від 25 червня 2024 року в справі № 496/5051/19 та інших.

Враховуючи наведене, а також те, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті без участі сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що працівниками Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради проведено обстеження встановлення малих архітектурних форм (металевих гаражів) за адресою: АДРЕСА_5 , за результатами якого складено акт від 01.10.2021 № 21, яким засвідчено факт встановлення МАФ (металевих гаражів) з порушенням законодавства.

Рішенням Дрогобицької міської ради від 07.12.2021 року № 859 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для колективного гаражного будівництва» вирішено надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки обслуговуючому кооперативу «Гаражно-будівельному кооперативу «Орхідея» ( ОСОБА_4 ), земельної ділянки орієнтовною площею 463 кв.м на АДРЕСА_3 , для колективного гаражного будівництва.

З протоколу наради у першого заступника міського голови ОСОБА_5 з членами гаражного кооперативу «Орхідея», а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 18.03.2024 №1 вбачається, що при обговоренні питання про перенесення гаражів з АДРЕСА_3 , громадянин ОСОБА_7 погодився переносити гараж за умови, якщо буде зроблена площадка та нормальний заїзд.

З листа відділу містобудування та архітектури виконавчих органів Дрогобицької міської ради від 02.04.2024 № 91 вбачається, що металеві гаражі ОК ГБК «Орхідея» встановлені без дозвільних документів на території житлової зони Ж-1 - зони садибної житлової забудови. Дана земельна ділянка буде використовуватись для подальшого влаштування та тимчасових автостоянок з метою обслуговування Дрогобицької ДЮСШ імені І.Боберського та відвідувачів спортивного закладу.

Звертаючись з даним позовом, позивач просив суд ухвалити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 , яка перебуває у комунальній власності Дрогобицької міської ради, та привести її у первинний стан шляхом демонтажу за власний рахунок самочинно встановленої металевої споруди (гаражу).

Стаття 41 Конституції України визначає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Згідно із статтею 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Частиною першою статті 78 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Приписи статті 321 ЦК України регламентують: право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Згідно статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Приписи статті 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлюють, що самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки: з об`єктивної сторони - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки; відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування; відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена нормативно-правовим актом України; з суб`єктивної сторони - такі дії є винними.

Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Металевий гараж не є нерухомістю в розумінні статті 181 ЦК України, не має капітального фундаменту та вважається тимчасовою спорудою.

Згідно з частиною четвертою статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", серед іншого, не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі.

Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для законного користування металевим гаражем необхідно набути статусу землекористувача земельної ділянки, на якій такий гараж розміщений.

В справі, що переглядається встановлено, що спірною є земельна ділянка, розташована у АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 ). Факт розміщення належного ОСОБА_1 металевого збірно-розбірного гаражу на даній земельній ділянці не заперечується відповідачем. Крім того, з матеріалів справи і пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він є членом ОК «Гаражно-будівельний кооператив «Орхідея», між позивачем та членами якого існує спір щодо перенесення належних гаражів на іншу вулицю.

Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 15.10.2021 №348 вирішено повідомити власників самовільно встановлених тимчасових споруд (шістнадцять металевих гаражів) на вул . Сахарова біля будинку дитячо-юнацької спортивної школи (вул. Сахарова, 2а) в м. Дрогобичі Львівської області про необхідність демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд (металевих гаражів) за власні кошти у двотижневий строк від публікації даного рішення на сайті Дрогобицької міської ради. Однак, дане рішення не було виконане членами гаражного кооперативу.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду документів, які підтверджують його право користування, чи право власності на земельну ділянку, на якій розташований гараж, підтвердив, що планував перенести гараж після приватизації земельної ділянки.

Крім того, як вбачається з постанови Львівського апеляційного суду від 18.09.2023 у справі № 442/8316/21 за позовом ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є членами гаражного кооперативу «Орхідея» і гаражі яких розташовані поруч з гаражем відповідача ОСОБА_1 , до Дрогобицької міської ради та виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, колегією судді встановлено, що позивачами не надано доказів виділення їм земельної ділянки у користування чи у власність під облаштування збірно-розбірного гаражу як об`єкта нерухомості саме на АДРЕСА_2 , не надано доказів виготовлення проектно-технічної документації з цього приводу та рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проектно-технічної документації.

Таких доказів не надав суду у цій справі і відповідач ОСОБА_1 , який і на даний час продовжує користуватися металевим гаражем без належного документального оформлення права на користування земельною ділянкою (оренди).

Отже, відповідач використовує земельну ділянку без будь-яких правових підстав, не надав суду жодних доказів на спростування доводів Дрогобицької міської ради. Крім цього, суд погоджується з доводами позивача, що ОСОБА_1 є належним відповідачем у даній справі, оскільки відсутні відомості, що гаражному кооперативу «Орхідея» виділялася земельна ділянка для встановлення гаражів.

Щодо позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу тимчасової споруди-металевого гаража, що знаходиться на цій земельній ділянці за власний рахунок, необхідно зазначити наступне.

Згідно статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, (пункт «б» частини першої статті 81 ЗК України).

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю, (частина перша статті 83 ЗК України). У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності ( пункт «а» частини другої статті 83 ЗК України).

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів (частини друга та третя статті 152 ЗК України).

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (стаття 212 ЗК України).

Отже, відповідно до вимог частини першої статті 317 ЦК України, частини першої статті 78 ЗК України Дрогобицькій міській раді, як власнику земель комунальної власності належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а саме земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 ).

Встановивши, що відповідач ОСОБА_1 не набув у передбачений законом спосіб права власності, чи права на користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 ), на якій розміщений належний йому металевий збірно-розбірний гараж, переміщення якого можливе без знецінення та зміни призначення, тобто, який в силу вимог частини четвертої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є нерухомим майном, відповідач ОСОБА_1 є членом гаражно-будівельного кооперативу «Орхідея», якому рішенням Дрогобицької міської ради від 07.12.2021 року № 859 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для колективного гаражного будівництва» вирішено надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 463 кв.м на АДРЕСА_3 , для колективного гаражного будівництва, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову і зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 , яка перебуває у комунальній власності Дрогобицької міської ради, та привести її у первинний стан шляхом демонтажу за власний рахунок самочинно встановленої металевої споруди (гаражу).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність позовних вимог, а відтак і про задоволення таких.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки не підтверджені жодним належним та допустимим доказом і спростовуються вище встановленими обставинами справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції належним чином оцінив наявні в матеріалах справи докази, відтак доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстави вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складений 27 жовтня 2025 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич