Справа № 536/2995/24
Провадження № 2/536/304/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Пальчик К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Полтаваобленерго» про стягнення пені за прострочення виконання умов Договору з розподілу електричної енергії, стягнення майнової та моральної шкоди,-

за участі:

представника відповідача - адвоката Сенчука А.О.,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до АТ «Полтаваобленерго», в якому просить суд стягнути з відповідача борг в розмірі 7 350,95 грн. на користь ОСОБА_1 з розрахунку розміру пені 3% за кожен день прострочення виконання АТ «Полтаваобленерго» Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за період з 30.09.2021 по 25.11.2021 через продовження незаконного не складання та не надання кожного місяця Акту про прийняття-передавання наданої послуги з розподілу електричної енергії; також, стягнути з відповідача 91,61 грн. за неможливість позивача скористатися наперед оплаченими послугами Інтернету, що надаються компанією «ЛІНК», врахувавши наявність вини АТ «Полтаваобленерго», яке не попередило про незаконне відключення 25.11.2021 електропостачання; та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 434 192 600 грн. за пряму дискримінацію позивача за віросповіданням внаслідок незаконного та дискримінаційного відключення електропостачання з 25.11.2021 по 08.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що АТ «Полтаваобленерго» чинить перешкоди позивачу у підписанні заяви-приєднання, публічного Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та отримання свого примірника цього договору, оскільки відповідач незаконно вимагає надати персональні дані в непередбачувану чинним законодавством України порядку, при тому, що відповідач під час відокремлення його як оператора системи передав ще до 01 січня 2019 року до ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» персональні дані позивача. Позивач ознайомився з додатком 4 до Договору з розподілу, а отже про своє право на отримання кожного місяця Акту про прийняття-передавання наданої послуги з розподілу електричної енергії тільки 18.02.2022, оскільки відповідач подав його лише у суді по справі №536/1805/21. Відповідач умисно прострочує виконання умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, оскільки з 25 січня 2019 року (момент надання послуг з розподілу) за повної відсутності заборгованості позивача перед відповідачем як Оператором Систем Розподілу (надалі ОСР) незаконно поширивши саме 25 січня 2019 року завідомо недостовірну інформацію щодо не існуючої заборгованості за електроенергію в сумі 691,91 грн. Також, відповідач як ОСР почав відключати електроенергію позивачу з 2019 року навіть не надавши остаточного рахунку протягом шести тижнів після зміни електропостачальника, тому проявляючи пряму дискримінацію за віросповіданнням, відповідач без попередження за п`ять днів незаконно відключив електропостачання 29.09.2021, потім 25.11.2021. Також, відповідач багаторазово здійснив порушення права позивача, пов`язаного з позбавленням можливості позивача здійснити, реалізувати своє право повністю на отримання та використання на його рахунок у ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» двократної вартості за недовідпущену електроенергію за два незаконні відключення (надмірні тягарі), також не сплативши при цьому компенсаційних коштів, чим незаконно перешкоджав законному їх використанню до лютого 2024 року, також відповідач і досі перешкоджає позивачу отримати і використати значний борг з відповідача у вигляді пені в розмірі 3% за прострочення виконання Договору в наслідок не складання та взагалі не надання Акту про прийняття-передавання наданої послуги з розподілу електричної енергії (за кожний місяць у період з 01 лютого 2019 року по 25 листопада 2021 року), мається на увазі довготривале прострочення відповідачем оформлення та надання таких актів за кожен місяць прострочення зобов`язання, а також і досі не надав остаточного рахунка після зміни електропостачальника та не сплатив борг, а саме пеню в розмірі 3% за прострочення. Тож до меж цього позову згідно ч. 5. ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» з врахуванням імперативних вимог ч.1 ст..612 ЦК України входить період примусового стягнення боргу з відповідача з 30 вересня 2021 року по 25 листопада 2021 року.

До моменту відключення 25.11.2021 позивачу електроенергії, борг АТ «Полтаваобленерго» за прострочення виконання включно у період починаючи з 30.09.2021 по 25.11.2021 з розрахунку 3% пені за не складання актів про прийняття-передавання наданої послуги з розподілу електричної енергії складає 7350,95 грн.

Також, позивач зазнав душевних страждань, яких фізична особа у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої з боку відповідача - бо опинився через відкриту дискримінацію в фактично дуже тяжких умовах існування через чергове незаконне відключення електропостачання, а саме оплачені Інтернет послуги від компанії «ЛІНК» було отримати неможливо, а також піклуватись про своє здоров`я та здоров`я своїх рідних стало неможливо, а саме неможливо було попрасувати речі, скористатись пральною машиною тощо. Стало неможливо отримати доступ до інформації зі СМІ по телебаченню, радіо, та інтернет, це все завдавало чергових тяжких переживань позивачу, призвело до порушення стосунків з оточуючими людьми, позивач тривало відчував розпач за приниження честі, гідності. Відповідно такими протиправними діями відповідача було суттєво порушено право позивача мати в будинку електропостачання та інтернет від компанії "ЛІНК" та отримати і використати вчасно борги з відповідача на для оплати послуг з розподілу та послуг з постачання електричної енергії.

Таким чином, в наслідок чергового незаконного відключення електроенергії з 25.11.2021 відповідач умисно та довготривало завдавав протиправного впливу на позивач за наявності визнання відповідачем спірного питання під час судового розгляду справи №536/898/20 в суді, багаторазово здійснюючи протиправний тиск та принижуючи позивача за його віросповідання. Незаконність відключення електропостачання з 25.11.2021 доведена в суді, які доведена в суді протиправність дій відповідача.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 грудня 2024 року було відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Реки А.С. визнано необґрунтованою.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 січня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Реки А.С. було відмовлено.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Реки А.С. визнано необґрунтованою.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Реки А.С. було відмовлено.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 березня 2025 року було закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Реки А.С. визнано необґрунтованою.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 березня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Реки А.С. було відмовлено.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про стягнення пені за прострочення виконання умов Договору з розподілу електричної енергії, стягнення майнової та моральної шкоди було залишено без розгляду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвал Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 березня 2025 року, 06 січня 2025 року, 07 січня 2025 року, 29 січня 2025 року, 03 лютого 2025 року, 24 березня 2025 року та 27 березня 2025 року було визнано не прийнятою до розгляду та повернуто скаржнику.

Постановою Полтавського апеляційного суду 21 липня 2025 року ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 травня 2025 року про залишення позову без розгляду скасовано, цивільну справу № 536/2995/24 повернуто до Кременчуцького районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Реки А.С. визнано необґрунтованою.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Реки А.С. було відмовлено.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. 21 жовтня 2025 року до суду надійшла заява від позивача про повний розгляд справи № 536/2995/24 за відсутності позивача.

Представник відповідача - адвокат Сенчук А.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог.

Також, від представника відповідача надійшли письмові пояснення, де вказано, що відповідач вважає доводи позивача, які викладені у позовній заяві необґрунтованими та заперечує проти них з наступних підстав. Викладені обставини у позовній заяві щодо подій, пов`язаних з відключенням 05.11.2018, 19.03.2019, 25.11.2021 не підлягають доказуванню, тому, керуючись ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23.02.2023 року по справі № 536/2067/21 позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відключення від електропостачання ОСР 25.11.2021 року задоволено, визнано відключення незаконним. Постановою Полтавського апеляційного суду від 07.12.2023 року по справі № 536/2067/21, рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Але жодної конкретизації з приводу того, що відключення 25.11.2021 здійснювалось в наслідок прямої дискримінації, прямо під час розгляду іншої преюдиційної для сторін справи № 536/898/20 в суді, судом першої та апеляційної інстанції у справі 536/2067/21 не встановлено та не зазначено. Тому, твердження позивача у позовній заяві 536/2995/24 щодо відключення 25.11.2021 з приводу прямої дискримінації є помилковим та суб`єктивним твердженням ОСОБА_1 . Викладені обставини щодо відключення 05.12.2018 та 19.03.2019 не підлягають повторному розгляду, тому, як Постановою ВСУ від 25.09.2023р. по справі 536/898/20 відключення визнані незаконними, всі обставини по цій справі були встановлені та розглянуті. Також питання про: - проведення контрольного зняття показів 08.02.2019р., - питання заборгованості у розмірі 691,91, - питання, щодо стягнення 720 грн. понесених матеріальних збитків, були вирішенні по суті по справі 536/898/20 та не підлягають повторному дослідженню. Щодо надання актів приймання передавання наданої послуги з розподілу електричної енергії за період з 30.09.2019 по 25.11.2021 повідомляють, що дані акти не складалися у зв`язку з тим, що позивач не оплачує послуги з розподілу АТ «Полтаваобленерго» (ці послуги включені в тариф з оплати спожитої електричної енергії), тому у АТ «Полтаваобленерго» відсутній обов`язок надсилати або надавати акти приймання передачі послуг з розподілу електричної енергії позивачу. Тому, нарахування 3% пені у розмірі 7350,95 грн. за не надання відповідних актів є неправомірним та не підлягає задоволенню. Крім того, в позовній заяві позивач вказує, що зазнав моральних страждань через відсутність послуг інтернету, що позбавило позивача заходити на сайт Верховної Ради України, на сайт Конституційного Суду, вивчати практику Верховного Суду. Але до суду не подано жодних доказів того, що за адресою позивача взагалі існують договірні відносини з відповідним провайдером, який надає послуги доступу до мережі Інтернет, тому вимога щодо відшкодування матеріальної шкоди, у розмірі 91,61 грн. з цих підстав є такими що не підлягають задоволенню. Окрім того, позивачем не подано та не долучено жодних доказів, які б підтверджували завдані особі страждання (моральної шкоди), у розмірі 434 192 600 гривень. Беручи до уваги викладене, враховуючи відсутність вини та ознак протиправної поведінки зі сторони АТ «Полтаваобленерго», АТ «Полтаваобленерго» повністю заперечує проти позовних вимог і просить винести рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані докази, встановив наступне.

Як вбачається з копії листа АТ «Полтаваобленерго» від 25.01.2019 за № 04-33/1158 до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України стосовно звернення ОСОБА_1 , АТ «Полтаваобленерго» повідомляє, що споживання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 до 01.01.2019 здійснювалось на підставі договору про користування електричною енергією № 300618, укладеним 06.10.2009 між споживачем ОСОБА_1 та Великокохнівською філією ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО». Додатково повідомляють, що згідно з п. 2.1.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року, з 01.01.2019 року споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності чинного паспорта точки розподілу. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії (п.2.1.6 ПРРЕЕ). Постачання електричної енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_1 було припинено 05.11.2018 року у відповідності до п.7.5 ПРРЕЕ, а саме за заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником (за умови попередження не пізніше, ніж за 10 робочих днів до дня відключення). Враховуючи, що виникло спірне питання, на час його розгляду електроустановку споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 підключено 25.01.2019 року (т.1, а.с 28-29).

У відповідності до копії листа АТ «Полтаваобленерго» від 26.01.2024 № 10.72/2624, у відповідь на претензію ОСОБА_1 повідомлено, що обсяг компенсації за недотримання гарантованих стандартів якості електропостачання щодо відключення об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 від електричної мережі становить: по відключенню 05 листопада 2018 року: 2*200+605.76-1005.76 грн., по відключенню 19 березня 2019 року: 2*200-400 грн. Загальна сума компенсації складає: 1005,76+400-1405,76 грн. Також АТ «ПОЛТАВА ОБЛЕНЕРГО» надано споживачу компенсацію за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг шляхом урахування вказаної суми відповідної компенсації в розрахунках з електропостачальником АТ «Полтаваобленерго» в лютому 2024 року. АТ «Полтаваобленерго» звертає увагу, що акти приймання-передавання наданої послуги з розподілу електричної енергії за період з 25.01.2019 по 26.12.2023 не складались у зв`язку з тим, що позивач безпосередньо не оплачує послуги з розподілу АТ «Полтаваобленерго» (ці послуги включені в тариф з оплати спожитої електричної енергії), тому станом на день розгляду даної претензії у АТ «Полтаваобленерго» відсутній обов`язок надсилати або надавати акти приймання-передачі послуг з розподілу електричної енергії (т.1, а.с. 21-22).

Згідно копії акту б/н від 20.10.2021, виконані роботи з технічної перевірки, заміни збереження пломб розрахункового засобу обліку за адресою: АДРЕСА_1 , який місить незгоду позивача ОСОБА_1 з обмеженнями потужності.

Як вбачається з копії повідомлення АТ «Полтаваобленерго», ОСОБА_1 повідомлено про відключення електроустановки за адресою: АДРЕСА_1 , 21.11.2021, та повідомлено про підключення - 08.12.2021 (т.1, а.с. 25).

У відповідності до копії повідомлення АТ «Полтаваобленерго»,, ОСОБА_1 повідомлено відключення електроустановки за адресою: АДРЕСА_1 29.09.2021, та повідомлено про підключення 20.10.2021 (т.1,а.с. 52).

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

19.04.2018 набрала чинності постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» № 312 від 14.03.2018 (надалі Постанова).

Відповідно до п.3.2.14 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку.

Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (абз. 4, 5 ч. 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону).

Відповідно до умов Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови (п. 2 Постанови).

Операторам систем розподілу (далі - ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії (п. 4 Постанови).

До укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства.

Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Таким чином, фактичне споживання ОСОБА_1 електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , та наявність відкритого на його ім`я особового рахунку свідчить про приєднання позивача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Договір споживача про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до ПРРЕЕ.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: 1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг; 2) правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньо добового ринку; 3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; 4) кодексом комерційного обліку; 5) правилами роздрібного ринку; 6) іншими нормативно-правовими актами.

На офіційному сайті Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в загальному доступі опубліковано, зокрема, договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, згідно п.1.1. якого вказано, що цей договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (надалі Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам (надалі Споживач) як послуги Оператора системи. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього Договору.

Умовами пункту 14 Додатку 4 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії передбачено, що за підсумками розрахункового місяця Оператор системи оформляє та направляє (надає) Споживачу Акт наданої послуги з розподілу електричної енергії.

Стороною відповідача не заперечується не надання актів приймання передавання наданої послуги з розподілу електричної енергії за період з 30.09.2019 по 25.11.2021 позивачу, та вказано, що дані акти не складалися у зв`язку з тим, що позивач не оплачує послуги з розподілу АТ «Полтаваобленерго» (ці послуги включені в тариф з оплати спожитої електричної енергії), тому у АТ «Полтаваобленерго» відсутній обов`язок надсилати або надавати акти приймання передачі послуг з розподілу електричної енергії позивачу.

Позивач, посилаючись на порушення положення пункту 14 Додатку 4 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а саме незаконного не складання та не надання кожного місяця Акту про прийняття-передавання, просить стягнути з відповідача борг в розмірі 7 350,95 грн. з розрахунку розміру пені 3% за кожен день прострочення виконання АТ «Полтаваобленерго» Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за період з 30.09.2021 по 25.11.2021.

Частиною першою ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ч.3 ст.549ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття617 цього Кодексу).

Частиною 2 та 3 ст.551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Сфера дії цього Закону визначена статтею 1-1. Так, згідно з ч.1 цієї статті, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Згідно зі ст.2 вказаного Закону, законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) передбачені нормою статті 10 цього Закону.

Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення пені, позивач посилався на довготривале прострочення відповідачем оформлення та надання Актів наданої послуги з розподілу електричної енергії за кожен місяць прострочення, тому позивач нарахував пеню за невиконання послуги за період 30 вересня 2021 року по 25 листопада 2021 року, посилаючись на частину п`яту статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Як встановлено пунктом 5.1.4 глави 5.1 розділу V ПРРЕЕ, оператор системи несе відповідальність у порядку, передбаченому законодавством України, за завдані споживачу збитки внаслідок порушення ним умов договору та цих Правил.

Умовами договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії не передбачено обов`язку відповідача сплачувати збитки за ненадання Актів наданої послуги з розподілу електричної енергії, загальна вартість послуг не узгоджена, тому, на думку суду, положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у цьому випадку не може бути застосоване. З врахуванням викладено, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача боргу 91,61 грн. (майнова шкода) за неможливість позивача скористатися наперед оплаченими послугами Інтернету, що надаються компанією «ЛІНК», врахувавши наявність вини АТ «Полтаваобленерго», яке не попередило про незаконне відключення 25.11.2021 електропостачання, суд зазначає, що належних, достатніх доказів, які б свідчили про користування позивача послугами інтернет-зв`язку зазначеної компанії у вищевказаний проміжок часу матеріали справи не містять.

З долученої до позову копії витягу білінгу оплат послуг компанії «ЛІНК» (т.1, а.с. 35) неможливо встановити абонента, якому надавалися такі послуги та адресу їх надання.

Змагальність сторін є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Таким чином, наведені позивачем обґрунтування стягнення з відповідача 91,61 грн. (майнова шкода) за неможливість позивача скористатися наперед оплаченими послугами Інтернету, що надаються компанією «ЛІНК», не підтверджуються належними та достатніми доказами, та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суду зазначає наступне.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо не: самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особі зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності: фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в спорах про відшкодування маральної (немайнової) шкоди» що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 містить правовий висновок, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

У постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 червня 2022 року у справі №569/20510/19 наведено правову позицію, що «тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи».

Факт неправомірності дій має бути встановлений у визначеному чинним законодавством порядку, а саме, підтверджений відповідним доказами, або судовим рішенням, яке буде мати преюдиційне значення для цієї справи про відшкодування шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23.02.2023, яке залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 07 грудня 2023 у справі № 536/2067/21, було визнано дії Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» по відключенню від електропостачання 25.11.2021 року домоволодіння споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , незаконними.

Отже, ця обставина в даній цивільній справі є преюдиційним фактом.

В постанові КЦС ВС від 19 грудня 2019 року по справі №520/11429/17 зазначається, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Таким чином, обставина, порушення відповідачем права позивача на споживання електроенергії, а саме незаконність відключення електроенергії 25.11.2021 є преюдиційною, а отже не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи.

Позивач посилається на те, що він зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою з боку відповідача, а саме незаконного відключення електропостачання з 25.11.2021 по 08.12.2021, через необхідність докладати значні додаткові зусилля для організації свого життя, оскільки позивач не міг на належному рівні облаштовувати свій побут, піклуватися про здоров`я, здійснювати гігієнічні процедури, отримувати доступ до інформації зі СМІ по телебаченню, радіо, та інтернет.

Суд відхиляє доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди внаслідок прямої дискримінації за віросповіданням, як такі, що недоведені, однак вважає обґрунтованим спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, яка полягає у незаконному відключенні електроенергії 25.11.2021, що встановлено судовим рішенням, яке має преюдиційне значення для цієї справи в частині відшкодування моральної шкоди.

Щодо порядку визначення розміру моральної шкоди суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи та виходячи з критерію розумності і справедливості, а також враховуючи глибину душевних страждань позивача та тривалість правопорушення, суд вважає справедливим розмір грошової компенсації завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 273, 354 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Полтаваобленерго» про стягнення пені за прострочення виконання умов Договору з розподілу електричної енергії, стягнення майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Судові витрати зі сплати судового збору в іншій частині, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Акціонерне Товариство «Полтаваобленерго», , місцезнаходження: м. Полтава, вул. Старий Поділ, буд. 5.

СуддяА. С. Река