справа № 362/8633/25
провадження № 2-з/362/43/25
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

30.10.2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув у порядку письмового провадження заяву адвоката Гулий Андрія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 (предмет позовної заяви не визначений).

Суд установив:

30 жовтня 2025 року, до подання позовної заяви, адвокат Гулий Андрій Васильович в інтересах ОСОБА_1 подав до Васильківського міськрайонного суду Київської області заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно:

- земельну ділянку з кадастровим номером: :01:008:0031, загальною площею 0.0332 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована в селі Мархалівка Васильківського району Київської області;

- земельну ділянку з кадастровим номером: :01:008:0030, загальною площею 0.0361 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована в селі Мархалівка Васильківського району Київської області;

- земельну ділянку з кадастровим номером: :01:009:0022, загальною площею 0,7500 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована в селі Мархалівка Васильківського району Київської області;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0024, загальною площею 0.75 га, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства, яка розташована в селі Мархалівка Васильківського району Київської області;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0018, загальною площею площею 0.1999 га, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства, яка розташована в селі Мархалівка Васильківського району Київської області.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_6 , актовий запис про смерть № 9388 від 16.04.2021 року. ОСОБА_1 стало відомо, що після смерті батька відкрилась спадкова справа у державного нотаріуса Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Гордієнко Ірини Володимирівни. Спадкоємцями всього майна, яке належало на праві власності ОСОБА_6 , згідно закону стали його інші діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Про смерть батька ОСОБА_1 дізнався нещодавно, на момент смерті та відкриття спадщини ОСОБА_1 про смерть батька повідомлено не було. На момент смерті батька ОСОБА_1 був неповновнолітнім йому виповнилось 16 років.

На момент смерті ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на момент смерті належали вищезазначені земельні ділянки.

Відповідачами вчинялись дії по відчуженню спадкового майна, зокрема ОСОБА_7 було відчужено 1/6 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0022, опис об`єкта: площа (га): 0.75 відповідно до договору дарування 1/6 частки земельної ділянки від 04.06.2024 р. № 1683, посвідченого Верповською О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та відчужено 1/6 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0024, опис об`єкта: Площа (га): 0.75 га, відповідно до договору дарування 1/6 частки земельної ділянки від 04.06.2024 р. № 1682, посвідченого Верповською О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Відповідачами вчиняються дії по відчуженню майна, наявний ризик того, що майно буде відчужене, а кошти після продажу майна будуть витрачені, що унеможливить виконання рішення суду по даній справі. Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, на його ім`я не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, наразі ініційовано процедуру перерозподілу спадщини, відповідачами здійснюються дії по відчуженню майна, вважаємо за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, виходіть з такого.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Згідно з частиною першою та другою статті 151 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Cпівмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Із заяви вбачається, що між заявником та іншими спадкоємцями можливе виникнення спору. Однак, до заяви про забезпечення позову не додано достатніх доказів того, що особи, які можуть набути процесуальний статус відповідачів, дійсно намагаються уникнути виконання потенційного судового рішення або ж дійсно вживають заходи щодо відчуження. При цьому здійснення відчуження нерухомого майна в червні 2024 року само по собі не дає суду підстав для висновку про існування відповідних ризиків.

Суд також констатує, що із заяви неможливо встановити, який саме спір має намір ініціювати заявник задля переконання суду про співмірність забезпечення позову відповідним позовним вимогам.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

постановив:

залишити без задоволення заяву про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Київського апеляційного суду.

Суддя О.В. Попович