Справа № 465/4612/25 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С.
Провадження № 22-ц/811/2642/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ніткевича А.В.,

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Сидорак Наталії Богданівни на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 24 липня 2025 року в складі судді Мруць І.С. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя, -

встановив:

29 травня 2025 року позивачка ОСОБА_1 в особі адвоката Сидорак Н.Б. звернулась до Франківського районного суду м. Львова з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя передано за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова .

23 липня 2025 року зазначена справа надійшла до Залізничного районного суду м. Львова, згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2025 визначено суддю-доповідача Мруць І.С.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24 липня 2025 року позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сидорак Наталії Богданівни до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного з подружжя - повернуто позивачу.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якої подала адвокат Сидорак Н.Б., вважає таку незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та такою, що перешкоджає доступу до правосуддя.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на момент подання позовної заяви її повноваження були належним чином підтверджені, а в ордері було зазначено найменування суду, до якого подавався позов. Подальша передача справи за підсудністю є процесуальною дією, яка не залежить від волі позивача чи його представника, і не може бути підставою для висновку про відсутність повноважень у представника.

Вважає, що висновки суду першої інстанції є проявом надмірного формалізму. Суд не врахував, що повноваження адвоката виникають з договору про надання правничої допомоги, а ордер є лише документом, що їх посвідчує.

Зауважує, якщо суддя вважав, що в ордері є недоліки, він міг застосувати положення ч. 1 ст. 185 ЦПК України та залишити позовну заяву без руху, надавши строк для усунення недоліків, а не повертати її.

Крім того, зауваження суду щодо невірної назви в ордері «Франківський районний суд Львівської області» замість «Франківський районний суд м. Львова» є дрібною опискою, яка не впливає на суть повноважень та не могла бути підставою для повернення позову.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 24 липня 2025 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Разом з цим, згідно із ч. 1 ст.8ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Згідно із приписами частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставіст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 ст. 12 ЦПКУкраїни, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до долученого ОСОБА_4 ордеру на надання правничої допомоги №1372420 у графі «назва органу, у якому надається правнича допомога» зазначено назву суду «Франківський районний суд Львівської області». Таким чином, у матеріалах справи відсутні повноваження адвоката Сидорак Наталії Богданівни, як представника позивача у Залізничному районному суді м. Львова.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Згідно із положеннями ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до приписів статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (частина 7 статті 177 ЦПК України).

Позовна заява повертається у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (пункт 1 частини 4 статті 185 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 29 травня 2025 року представник позивачки - адвокат Сидорак Н.Б. подала позовну заяву до Франківського районного суду м. Львова за допомогою системи «Електронний суд».

На підтвердження повноважень адвоката щодо ведення справи в інтересах позивачки до позову додано ордер на надання правничої допомоги.

Згідно даних ордеру серії ВС №1372420, виданого 29.05.2025, адвокат Сидорак Н.Б., яка здійснює адвокатську діяльність індивідуально, надає правничу допомогу ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги №25/25 від 31.03.2025 у «Франківському районному суді Львівської області».

Як зазначено вище, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя передано за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно із ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Вимоги до оформлення ордерів викладено в Положенні про ордер на надання правничої (правової) допомоги у редакції, затвердженому рішенням Ради адвокатів України №41 від 12 квітня 2019 року (із змінами та доповненнями).

Згідно із пунктом 12.4 цього Положення ордер має містити реквізити про назву органу, у якому надається правнича допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу, так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

Отже, при зверненні до суду із цим позовом до Франківського районного суду м. Львова зазначення в ордері серії ВС №1372420 назви органу, в якому надається правова допомога, як «Франківський районний суд Львівської області», є достатнім підтвердженням повноважень адвоката Сидорак Н.Б. на ведення справи в інтересах ОСОБА_1 в Франківському районному суді м. Львові.

Тобто, на момент подання позовної заяви повноваження адвоката були належним чином підтверджені, а в ордері зазначено найменування суду, до якого подавався позов.

Подальша передача справи за підсудністю є процесуальною дією, яка не залежить від волі позивача чи його представника, і не може бути підставою для висновку про відсутність повноважень у представника.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Відтак, висновок суду першої інстанції про відсутність повноважень адвоката Сидорак Н.Б. у Залізничному районному суді м. Львова є передчасним.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За наведених обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сидорак Наталії Богданівни задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 24 липня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 28 жовтня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк