ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/989/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

cуддів - Костіва О.З., Храпак Н.М.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.,

у відсутності сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 686/16419/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Кіцану Андрій Лазаревич на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2025 року (постановлену суддею Позняком В.М.) у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», ОСОБА_1 , приватний виконавець Лабчук Роман Михайлович про заміну стягувача у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт») звернулося до суду з вказаною заявою.

Заява обґрунтовувалась тим, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Р.М. перебуває виконавче провадження № 66923517 щодо примусового виконання виконавчого документу виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за № 17748 від 16 липня 2021 року про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Інстафінанс».

Вказували, що 03 квітня 2025 року між ТОВ «Інстафінанс» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено Договір факторингу № 573/ФК-25, відповідно до умов якого до заявника перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №IU5330301 від 14 вересня 2020 року.

На підставі наведеного, просили змінити у виконавчому провадженні № 66923517 щодо примусового виконання виконавчого документу виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за № 17748 від 16 липня 2021 року про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Інстафінанс», сторону виконавчого провадження стягувача ТОВ «Інстафінанс» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2025 року заяву ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» задоволено.

Замінено стягувача ТОВ «Інстафінанс» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Глибочицька, 17Б, офіс 503) у виконавчому провадженні № 66923517 від 23 вересня 2021 року, відкритому на підставі виконавчого напису № 17748, вчиненого 16 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про звернення стягнення з громадянина України, яким є ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № IU5330301 від 14 вересня 2020 року, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії № IU6832040, укладеним з ТОВ «Інстафінанс», стягнення заборгованості проводиться за період від 14 листопада 2020 року до 18 травня 2021 року, сума заборгованості становить 27 027,00 грн..

Копію ухвали направлено учасникам справи.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені заяви відмовити.

Вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням матеріальних норм права та підлягає скасування з наступних підстав.

Вказує, що заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, порушує принцип правової визначеності, який є одним із основоположних аспектів верховенства права, що викладена у правових позиціях Верховного суду у постановах від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та у постанові від 30 липня 2019 року у справі №5/128.

Акцентує увагу, що заявник не надав суду документально підтверджених відомостей про те, чи було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, а також не надано відомостей про те, чи не закінчився строк виконання даного виконавчого провадження станом на день подання такої заяви до суду.

Вважає, що правонаступництво за договором факторингу № 573/ФК-25 не є підставою для заміни стягувача, оскільки така заміна у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави таких дій мають бути належним чином аргументовані.

Наголошує про те, що суд не встановив належної процесуальної мети такої заміни, необхідної для реалізації завдань виконавчого провадження, що є суттєвим порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що скаржник не був належним чином повідомлений про розгляд заяви судом, було порушено його процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справи, внаслідок чого судове рішення було ухвалене за його відсутності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

У судове засідання учасники справи не з`явилися без поважних причин, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів, вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 16 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 17748 про звернення стягнення з громадянина України, яким є ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № IU5330301 від 14 вересня 2020 року, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії IU6832040, укладеним з ТОВ «Інстафінанс». Стягнення заборгованості проводиться за період від 14 листопад 2020 року по 18 травня 2021 року. Сума заборгованості становить 27 027,00 грн.

23 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66923517 з примусового виконання виконавчого напису № 17748 від 16.07.2021.

03 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (Фактор) та ТОВ «Інстафінанс» (Клієнт) укладено договір факторингу № 573/ФК-25.

Відповідно до п. 2.1 договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 4.1 договору факторингу, перехід права вимоги: право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в додатку №1 до цього договору, але тільки за умови повної оплати фактором суми грошових коштів фінансування клієнту, передбаченої розділом 3 договору.

Згідно платіжної інструкції АТ «Сенс Банк» за № 3259 від 03 квітня 2025 року, ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» перерахувало на рахунок ТОВ «ФК «Інстафінанс» 716 973,59 грн згідно договору факторингу № 573/ФК-25 від 03 квітня 2025 року.

Відповідно до Витягу з Додатку до договору факторингу №573/ФК-25 від 03 квітня 2025 року , заборгованість боржника, яким є ОСОБА_1 за кредитним договором № IU5330301 від 14 вересня 2020 року становить 1 987,20 грн.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржувана ухвала відповідає.

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» суд виходив з того, що відбувається вибуття ТОВ «Інстафінанс» з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припинився їх статус сторони виконавчого провадження і їх заміна належним кредитором, а саме ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої та другої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частинами першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. (частини перша, друга та п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Вказані норми не встановлюють імперативної вимоги щодо передання первісним кредитором новому кредитору оригіналів первинних документів як умови переходу права вимоги, отже, і наявності оригіналів цих документів у нового кредитора.

Передання таких документів має на меті перевірку існування у первісного кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків.

Обставина непередання новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, створює певні ризики для нового кредитора, пов`язані з невиконанням боржником своїх зобов`язань на користь саме нового кредитора.

Однак відсутність передання новому кредитору таких документів не може вказувати на відсутність передання права вимоги взагалі.

Водночас вимога щодо надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до статті 517 ЦК України не є тотожною до вимоги щодо надання до суду доказів відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника для здійснення заміни кредитора у справі (процесуального правонаступництва). Зазначені вимоги випливають з різних правових підстав та не є взаємозалежними.

Отже, для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки про те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Отже, суди беруть до уваги належні, допустимі і достовірні докази, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за яким набуває новий кредитор.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23).

Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, провадження № 14-308цс18).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має керуватися принципом правомірності цього правочину, дослідивши і надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

З матеріалів справи вбачається та апеляційним судом встановлено, що 03 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (Фактор) та ТОВ «Інстафінанс» (Клієнт) укладено договір факторингу №573/ФК-25.

Згідно п. 4.1 договору факторингу, перехід права вимоги: право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в додатку №1 до цього договору, але тільки за умови повної оплати фактором суми грошових коштів фінансування клієнту, передбаченої розділом 3 договору.

Відповідно до Витягу з Додатку до договору факторингу №573/ФК-25 від 03 квітня 2025 року, заборгованість боржника, яким є ОСОБА_1 за кредитним договором № IU5330301 від 14 вересня 2020 року становить 1 987,20 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено відступлення права вимоги за кредитним договором № IU5330301 від 14 вересня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що скаржник не був належним чином повідомлений про розгляд заяви чим було порушено його процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справи, колегія суддів не бере до уваги з підстав наступного.

Апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявна судова повістка від 09 липня 2025 року про виклик боржника ОСОБА_1 до суду із зазначенням дати судового засідання: 11:30 год. 18 липня 2025 року (а.с. 37), яка була отримана ним особисто 12 липня 2025 року, за п`ять днів до судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 28, 38), що узгоджується із змістом ч.5-7 ст.128 ЦПК України та підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 38).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.