Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1433/25 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Шевчук А.М., Григорусь Н.Й.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №279/1433/25 за позовом Акціонерного товариства «РВС Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П. в м. Коростень Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року АТ «РВС Банк» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 87 035,95 грн., з яких: основна заборгованість за несанкціонованим овердрафтом (кредитом) 57 642,03 грн та 70% річних 29 393,92 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 09.01.2019 ОСОБА_1 підписав з АТ «РВС БАНК» заяву-договір №I.SC-01879-2 про надання банківської послуги (платіжні картки), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Зазначає, що підписанням вищезазначеної заяви-договору відповідач акцептував публічну пропозицію щодо укладення договору (оферта) та уклав договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Крім того, підписанням заяви-договору відповідач надав підтвердження, що ознайомлений з інформацією, що міститься в тарифах позивача та правилах користування платіжними картками. Вказує, що банк відкрив картковий рахунок на ім`я ОСОБА_1 та випустив платіжну картку. Стверджує, що картковий рахунок ОСОБА_1 згідно умов договору передбачає лише загальне обслуговування без надання кредитних ліній, лімітів або ж овердрафтів, однак умовами договору передбачено можливість виникнення несанкціонованої заборгованості (овердрафту) при перевищені сум операцій над залишком на рахунку. Вказує, що в період з 30.06.2021 по 21.08.2021 ОСОБА_1 з карти іноземного банку на власну карту в АТ «РВС Банк» було здійснено переказ коштів на загальну суму 75 800 грн. Однак, в подальшому банком було з`ясовано, що при зарахуванні коштів з карти іноземного банку не була надіслана фінансова частина переказу. Тобто, переказ коштів в розмірі 75 800 грн фактично не відбувся і банк не отримав на рахунок клієнта ОСОБА_1 фінансового зарахування вказаних коштів. Вказує, що на момент здійснення операції на картковому рахунку відповідача знаходилися кошти в розмірі 18 096,28 грн. Надалі, кошти в розмірі 75 800 грн були зняті відповідачем в банкоматі, внаслідок чого картковий рахунок відповідача опинився у мінусі та утворилася несанкціонована заборгованість в розмірі 57 642,03 грн. Зазначає, що відповідач в добровільному порядку заборгованість не погасив та несанкціонований овердрафт не повернув. Враховуючи вищевикладене просило задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2025 року позовні вимоги АТ «РВС БАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «РВС БАНК» заборгованість за кредитним договором №I.SC-01879-2 від 09.01.2019 у загальному розмірі 87 035,95 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що заявляючи про технічний збій під час здійснення операцій, АТ «РВС БАНК» не надав жодних доказів, які б свідчили про таку помилку. Зазначає, що долучені до матеріалів справи докази не містять в собі інформації щодо предмету доказування набуття грошових коштів за відсутності правових підстав. Вказує, що кошти, які ним надсилалися на картковий рахунок «Bank Рekao» не повернулися. АТ «РВС БАНК» не повідомляв його про відхилення переказу коштів та не виставляв вимогу про їх повернення. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

08 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від АТ «РВС БАНК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що відповідач жодним чином не заперечує, що ним з АТ «РВС Банк» було підписано заяву-договір № I.SC-01879-2 про надання банківської послуги (платіжні картки), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Звертає увагу на те, що відповідач у своїй апеляційній скарзі та відзиві на позовну заяву підтвердив факт перерахування ним грошових коштів з карти іноземного банку на власну карту в АТ «РВС Банк». Вказує, що відповідач заперечує наявність своєї вини в утворенні заборгованості в розмірі 57 642,03 грн., однак не заперечує факт її утворення, що повністю підтверджує ті обставини на які посилався позивач у своєму позові та які були взяті до уваги судом першої інстанції. Звертає увагу на те, що всі доводи відповідача зводяться до оцінки доказів позивача, однак, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування своєї правової позиції відповідачем не надається.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 09.01.2019 між ОСОБА_1 та АТ «РВС БАНК» було укладено заяву-договір №I.SC-01879-2 про надання банківської послуги (платіжні картки), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Підписанням вищезазначеної заяви-договору відповідач акцептував публічну пропозицію відповідача щодо укладення договору (оферта) та уклав з відповідачем договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, зміст якого викладений у заяві-договорі, публічній пропозиції на укладення договору та тарифах банку, що розміщені на його сайті. Крім того, підписанням заяви-договору відповідач надав підтвердження, що ознайомлений з інформацією, що міститься в тарифах банку та правилах користування платіжними картками.

Відповідно до умов договору, банк відкрив картковий рахунок на ім`я ОСОБА_1 та випустив платіжну картку, що не заперечується відповідачем.

Картковий рахунок ОСОБА_1 згідно умов договору передбачає лише загальне обслуговування без надання кредитних ліній, лімітів, або ж овердрафтів, однак, умовами договору із урахування положень ЦК України передбачено можливість виникнення несанкціонованої заборгованості (овердрафту) при перевищенні сум операцій над залишком на рахунку.

16.10.2019 між ТОВ «ТАС ЛІНК» та АТ «РВС БАНК» укладено Генеральний договір №3/16.10, відповідно до умов якого процесинговий центр надає послуги для забезпечення емісії, обслуговування операцій здійснених за допомогою електронних платіжних засобів, що були емітовані банком, та забезпечення функціонування мережі термінального обладнання банку відповідно до умов стандартів якості послуг, а банк оплачує ці послуги, відповідно до тарифів процесингового центру.

Відповідно до виписок АТ «РВС БАНК» та процесингового центру по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 01.05.2024 по 20.02.2025 та за період з 29.06.2021 по 24.02.2025 з карти іноземного банку на власну карту в АТ «РВС Банк», ОСОБА_1 було здійснено переказ коштів на загальну суму 75 800,00 грн., що також не заперечується відповідачем.

В подальшому АТ «РВС Банк» було з`ясовано, що при зарахуванні коштів з картки іноземного банку не була надіслана фінансова частина переказу.

Тобто, переказ коштів в розмірі 75 800,00 грн фактично не відбувся і банк не отримав на рахунок клієнта ОСОБА_1 фінансового зарахування вказаних коштів.

Відповідно до п. 9.1 Тарифів АТ «РВС Банк» за користування персональною платіжною карткою, встановлено нарахування процентів за несанкціонованим овердрафтом по картковому рахунку, що становить - 70% відсотків річних.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 20.02.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «РВС Банк» становить 87 035,95 грн., з яких 57 642,03 грн - основна заборгованість за несанкціонованим овердрафтом (кредитом) та 29 393,92 грн 70% річних.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів щодо неотримання коштів, непроведення ним операцій за кредитом, як і не спростовано правильність нарахування суми боргу.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

У відповідності до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до статті 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Враховуючи положення ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розділу 2 Публічної пропозиції ПАТ «РВС Банк» на укладення комплексного банківського обслуговування фізичних осіб:

- заборгованість за договором це всі грошові суми, що належать до сплати клієнтом за договором, включаючи суму основного боргу, суму несанкціонованої заборгованості, нараховані, але не сплачені проценти за користування кредитом, комісійної винагороди, плати, інші платежі, передбачені договором та/або тарифами;

- несанкціонована заборгованість (несанкціонований овердрафт) це - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту в разі перевищення суми операції за БПК над залишком коштів на його Картковому рахунку або встановленим Кредитним лімітом, розмір якого не обумовлено Договором та не є прогнозованим в розмірі та за часом виникнення.

Відповідно до підпункту 6.8.1 пункту 6.8. Публічної пропозиції ПАТ «РВС Банк» на укладення комплексного банківського обслуговування фізичних осіб заборгованість клієнта за картковим рахунком перед банком виникає в результаті: виникнення несанкціонованої заборгованості при перевищенні платіжного ліміту, що встановлений на БПК та/або додаткову БПК.

Відповідно до підпункту 6.10.3 пункту 6.10 Публічної пропозиції ПАТ «РВС Банк» на укладення комплексного банківського обслуговування фізичних осіб до обов`язків клієнта входить своєчасно погашати боргові зобов`язання за споживчим кредитом банку згідно з договором. Забезпечити погашення несанкціонованої заборгованості (у випадку її наявності) і сплатити проценти, нараховані за користування кредитом, в розмірі несанкціонованої заборгованості згідно з тарифами.

Відповідно до підпункту 8.4.5 пункту 8.4. Публічної пропозиції ПАТ «РВС Банк» на укладення комплексного банківського обслуговування фізичних осіб погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється у першу чергу щодо прострочених процентів та простроченої заборгованості за несанкціонованим овердрафтом.

Відповідно до підпункту 8.4.6 пункту 8.4. Публічної пропозиції ПАТ «РВС Банк» на укладення комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у разі виникнення заборгованості за несанкціонованим овердрафтом така заборгованість та проценти за користування коштами несанкціонованого овердрафту погашається за рахунок коштів, що надійшли на картковий рахунок клієнта, в день їх зарахування. Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за несанкціонованим овердрафтом в повному обсязі протягом строку, що зазначений у відповідній заяві-договорі та/або тарифах. Процентна ставка за користування коштами несанкціонованого овердрафту встановлюється тарифами банку та розраховується виходячи з розрахунку факт/факт. Сума заборгованості за несанкціонованим овердрафтом, що не повернена протягом зазначеного строку вважається простроченою заборгованістю. При непогашенні клієнтом у встановлений строк заборгованості за несанкціонованим овердрафтом, процентами за користування коштами несанкціонованим овердрафту, банк набуває право, а клієнт цим безвідклично доручає банку самостійно, на підставі належним чином оформлених банком платіжних документів, списувати грошові кошти в розмірі, необхідному для погашення простроченої заборгованості за несанкціонованим овердрафтом з будь-яких інших рахунків клієнта, відкритих в банку, а також з будь-яких рахунків клієнта, які буде відкрито йому в банку після укладення цього договору.

Відповідно до підпункту 6.8.3 пункту 6.8 Публічної пропозиції ПАТ «РВС Банк» на укладення комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у випадку перевищення сум операцій над платіжним лімітом банк нараховує проценти за кредитом, наданим клієнту внаслідок перевищення сум видаткових операцій над платіжним лімітом (несанкціонована заборгованість) відповідно до тарифів. Погашення клієнтом суми несанкціонованої заборгованості, а також сплата клієнтом банку процентів, нарахованих за користування кредитом в розмірі несанкціонованої заборгованості, здійснюється в наступному порядку: розмір процентів за користування кредитом, що нараховуються банком на суму несанкціонованої заборгованості, встановлюються відповідно до діючих тарифів на дату виникнення несанкціонованої заборгованості; проценти за користування кредитом нараховуються щоденно методом факт/факт від дня, що є наступним за днем виникнення несанкціонованої заборгованості до дня остаточного погашення заборгованості.

За приписами ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами, в розумінні ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними, за положеннями ст. 77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Обов`язок доказування і подання доказів, в силу ст. 81 ЦПК України належить стороні.

Згідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому можуть бути належним доказом видачі та руху коштів по особовому рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в суді першої інстанції надано первинні бухгалтерські документи, а саме виписки по рахунку позичальника, стосовно балансу коштів на рахунку та виникнення несанкціонованого овердрафту, що спростовує доводи апелянта щодо не надання доказів отримання грошових коштів.

У свою чергу, відповідачем не спростовано розмір заборгованості за заявою-договором №I.SC-01879-2 від 09.01.2019, власного розрахунку не надано. Клопотання про призначення судової експертизи відповідачем не заявлено.

Таким чином, розрахунок заборгованості за договором разом із виписками про рух коштів по рахунку, що містяться в матеріалах справи є належними доказами неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань та наявності заборгованості у розмірі 87 035,95 грн.

Суд першої інстанції перевірив з достатньою повнотою у сукупності доводи сторін, обґрунтовано взявши до уваги наданий позивачем розрахунок на підтвердження наявності у відповідача заборгованості, який відповідачем не спростовано.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дав належну оцінку доказам, наданим позивачем на підтвердження заявлених ним вимог, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на відповідача.

Вимог про визнання договору недійсним відповідачем не заявлено.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді