ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»

на рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 08 травня 2025 року, постановлене суддею Савченко Л.І.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

20.09.2024 ТОВ «Юніт Капітал» звернулося в суд із указаним позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором №657045608 від 10.03.2021 у розмірі 38 511,53 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що 10.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №657045608 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті товариства: www.moneyveo.ua.

За умов такого договору кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 19 450,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цього договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

Після погодження істотних умов кредитування та підписання сторонами договору, первісний кредитор виконав обов`язок щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 19 450,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Проте, позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість, заявлена до стягнення позивачем, як правонаступником кредитором.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Полтави від 08.05.2025 відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що ТОВ «Юніт Капітал» не є належним позивачем, оскільки не має права вимоги до ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 10.03.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Позивач оскаржив судове рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача правничі витрати у загальному розмірі 19 056,00 грн.

Зазначає, що 10.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №657045608. Право вимоги за таким договором відступлено первинним кредитором на користь ТОВ «Таліон Плюс», про що 28.11.2018 укладено договір факторингу №28/1118-01. Звертає увагу, що предметом відступлення за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 були, серед іншого, вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому; тоді як перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме, реєстрах прав вимоги, з урахуванням додаткових угод №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.1.2022, №32 від 31.12.2023.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №138 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього) до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 35 709,41 грн. Такий витяг, а також копія договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 містять підписи сторін та підтверджують перехід права вимоги від первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора ТОВ «Таліон Плюс», який має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, у тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, строком дії до 04.08.2021, який неодноразово продовжувався додатковими угодами №2, №3, та спливав 31.12.2024 включно. Таким договором факторингу встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому, а не тільки ті вимоги, які існували на момент укладення договору; натомість, перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме, реєстрах прав вимоги.

Зазначає, що 31.08.2023 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №11 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 38 511,53 грн.

Із підстав викладеного доводить, що передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності договору факторингу - до 30.12.2024. При цьому жодна норма даного договору не обмежує можливість передачі прав вимог лише тими, які існували до моменту укладення договору.

Наголошує, що сутність договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та№05/0820-01 від 05.08.2020 полягає не у відступлення прав вимоги за самими договорами факторингу, а у передачі прав вимоги, визначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Наведене, на думку позивача, свідчить, що фактичне відступлення прав вимоги не обмежується моментом укладення кредитного договору чи договору факторингу, а здійснюється н підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу.

У подальшому, 20.08.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №200824, за умов якого клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому у третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позику, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Тоді як перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості відбувається в момент підписання сторонам Акту прийому-передачі Реєстру боржників.

Наголошує, що наведені обставини підтверджені позивачем належними доказами, не спростованими відповідачем. Відтак, вважає беззаперечним факт переходу права вимоги за договорами факторингу, які у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися, а презумпція їх правомірності не спростована.

Просить застосувати позицію судів апеляційної інстанції, сформовану зі спірних правовідносин та детально цитовану ним у доводах апеляційної скарги.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30.06.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 04.07.2025.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

24.09.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Зачепіло З.Я. на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як законне та обґрунтоване; 26.09.2025 позивачем подано до апеляційного суду відповідь на відзив.

Із матеріалів справи убачається, що 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу №28/1118-01, за яким клієнт зобов`язується відступити фффактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором (п.2.1. договору). Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному договору. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги (п.4.1. договору)./а.с.82-85/

Між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено додаткові угоди до договору факторингу №28/1118-01 від 18.11.2018, зокрема: №26 від 31.12.2020, за якої договір факторингу викладено у новій редакції, яке серед іншого містить інформацію про те, що право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (п.4.1. договору); №27 від 31.12.2021 (строк дії договору до 31.12.2022 включно); №31 від 31.12.2022 (строк дії договору до 31.12.2023 включно); №32 від 31.12.2023 (строк дії договору до 31.12.2024 включно)/а.с.61, 71-77, 78, 79-81/

05.08.2020 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено договір факторингу №05/0820-01, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному договорі (п.4.1. договору)./а.с.32-36/

Між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено додаткові угоди до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, зокрема: №2 від 03.08.2021 (строк дії договору до 31.12.2022 включно); №3 від 30.12.2022 (строк дії до 30.12.2024 включно)./а.с.22, 25-29/

10.03.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сформовано заявку на отримання грошових коштів в кредит, у якій викладена загальна інформація відносно ОСОБА_1 та його персональні дані./а.с.59/

10.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №657045608, за умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 19 450,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику, у втому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1. договору).

Кредит надається строком на 126 днів (п.1.2. договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65% у день від суми кредиту за час користування ним (дисконтна процентна ставка) (п.1.4. договору).

На умовах викладених у п.1.6. договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50% річних, що становить 1,30% у день від суми кредиту за час користування ним (базова процентна ставка) (п.1.5. договору).

Умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку, вказаного в графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою, починаючи із наступного дня, що слідує датою платежу. У разі, якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості (п.1.6. договору).

За умови застосування до відносин між сторонами умов нарахування процентів за базовою процентною ставкою: загальні витрати за кредитом складають - 19 732,86 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту складає - 39 182,86 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 474,50 грн. (п.1.6.1. договору).

Додатком №1 до Договору №657045608 від 10.03.2021 є графік платежів з розрахунку застосування дисконтної процентної ставки протягом усього строку дії договору./а.с.56-58/

Передувало укладенню такого договору ознайомлення позичальника із паспортом споживчого кредиту «Комфорт» до договору №657045608 від 10.03.2021./а.с.55/

10.03.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано через платника АТ «Таскомбанк» на рахунок ОСОБА_1 (4149-49ХХ-ХХХХ-5456) кошти у розмірі 19 450,00 грн.; призначення платежу: переказ коштів згідно договору №657045608 від 10.03.2021, ОСОБА_1 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , без ПДВ, безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer, що підтверджується платіжним дорученням №2а0ba83f-295f-4890-9980-046feb1df0d5. /а.с.54/

АТ «Таскомбанк» надано підтвердження, що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №48 від 18.07.2019 банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби по операціях, що вказані у додатку на 93 арк, у тому числі, 10.03.2021 на платіжну картку № НОМЕР_1 ./а.с.23-24/

02.09.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» складено довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, яка містить відомості про особу позичальника ОСОБА_1 , його персональні дані; реквізити договору та його істотні умови; зазначено, що договір відправлено позичальнику: 10.03.2021 о 15:46; акцепт оферти позичальника (підписання договору одноразовим ідентифікатором): MNV8PP67; 10.03.2021 15:46:40 ідентифікатор відправлено позичальнику; засоби зв`язку для відправки ідентифікатора: , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікатор введено позичальником 10.03.2021 15:47:06; перерахування грошових коштів - 10.03.2021 15:47:16./а.с.70/

20.08.2024 між ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу №200824, за яким факто зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші зазначені в реєстрів боржників, який формується згідно з Додатком №1 є невід`ємною частиною договору (п.1.1. договору)./а.с.36-42/

20.08.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» складено довідку, якою підтверджено, що 15.06.2021 здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором №657045608 від 10.03.2021, укладеного з ОСОБА_1 , ТОВ «Таліон Плюс» згідно договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018./а.с.18/

Згідно із розрахунком, складеним ТОВ «ФК «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №657045608 від 10.03.2021 стосовно позичальника ОСОБА_1 за період із 10.03.2021 по 15.06.2021 розмір заборгованості склав: 19 450,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19 516,85 грн. - проценти./а.с.30-31/

ТОВ «Таліон Плюс» складено розрахунок заборгованості за кредитним договором №657045608 від 10.03.2021 стосовно позичальника ОСОБА_1 за період із 15.06.2021 по 31.08.2023, за яким нараховано та сплачено тіло кредиту - 17 962,58 грн.; проценти нараховано та сплачено - 20 548,95 грн.; всього до сплати 38 511,53 грн./а.с.43/

До позовної заяви приєднано Порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «MONEYVEO», затверджений наказом директора товариства №20_11/2021/а.с.45-51/; алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів/а.с.52-53/; Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»/а.с.62-69/

При постановленні оскаржуваного рішення районний суд виходив із підстав доведеності належного укладення кредитного договору №657045608 від 10.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем шляхом проставляння електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Із підстав викладеного, суд першої інстанції відхилив твердження представника відповідача про відсутність доказів підписання відповідачем відповідного правочину.

Водночас, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 38 511,53 грн., позивач надав суду розрахунок заборгованості, який суд першої інстанції до уваги не прийняв, оскільки він фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, а тому не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом заявленого розміру грошових вимог.

Таким чином, районний суд врахував відсутність у справі первинних бухгалтерських документів, які підтверджують правильність нарахування заявленої до стягнення суми в розмірі 38 511,53 гр. та її складових, а також даних про внесення відповідачем платежів на погашення заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що кредитний договір датований 10.03.2021, натомість договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс» укладений - 28.11.2018 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 . Відтак, у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11. 2018. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло було передане цим товариством на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а останнє в свою чергу не міг передати право вимоги ТОВ «Юніт Капітал» за договором факторингу №200824 від 20.08.2024.

Таким чином, ТОВ «ФК «Юніт Капітал» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати до ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 10.03.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (частина друга статті 639 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У відповідності до статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 (справа №10/5026/995/2012) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №755/15965/17).

У постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №905/306/17 сформовано висновок, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).

Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

У справі, що переглядається матеріалами справи підтверджено, що укладання договорів факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» до виникнення кредитних правовідносин із боржником ОСОБА_1 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки відповідні правочини є дійсними, а право вимоги по кредитному договору передані на підставі реєстрів, оформлених належним чином.

Відповідні реєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, та є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, оскільки умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем факту відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», і відповідно до наступних кредиторів.

При цьому колегія суддів ураховує, що при визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, поки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, зокрема, сформованій у справах №916/1171/18 від 16.04.2019, №910/8682/18 від 14.11.2018, №904/8978/17 від 30.08.2018.

Апеляційний суд приймає до уваги відсутність у справі доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог в силу прямого припису статті 204 ЦК України. Отже, відповідні договори факторингу є чинними, а тому підлягають виконанню.

Стосовно підставності стягнення заборгованості за кредитним договором, колегія суддів ураховує наступне

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Із матеріалів справи убачається, що 10.03.2021 відповідач уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір №657045608, підписавши його одноразовим ідентифікатором./а.с.56-58/ Крім одноразового ідентифікатору реквізити сторін договору мають інші відомості про відповідача, а саме: дані паспорту та ідентифікаційний код, тобто в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» договір кредитної лінії, підписаний відповідачем, і є належним та допустимим доказом на підтвердження кредитних зобов`язань.

Доказів, що указані в договорі та паспорті споживчого кредиту одноразові ідентифікаторита персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, останнім не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без їх погодження позичальник міг отримати кредитні кошти.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19.

Отже, підписавши указаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому істотні умови кредитування та взяв на себе відповідні зобов`язання. При цьому, нерозуміння умов зобов`язання не звільняє сторону від його виконання. Це загальний принцип цивільного права, який означає, що особа, яка прийняла на себе зобов`язання, несе відповідальність за його виконання. До того ж, діючи добросовісно, позичальник, будучи попередньо ознайомленим із умовами кредитування, викладеними у паспорті споживчого кредиту, мав можливість відмовитися від договору без пояснення причин. Відповідач таким правом не скористався та до звернення позивача в суд із відповідним позовом не ставив під сумнів умови кредитування, зокрема, розмір відсотків, у контексті їх несправедливості.

За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновка, що позичальник, будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, погодив істотні умови зобов`язання та допустив порушення його виконання. Доводів на спростування викладеного відповідачем не надано, як і заперечень щодо підставності стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Посилання відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, щодо відсутності первинних бухгалтерських документів, як належних доказів на підтвердження розміру заборгованості та її складових, колегія суддів до уваги не приймає. Оскільки факт здійснення відповідної банківської операції може підтверджуватися не лише первинними документами, а й іншими доказами у сукупності, зокрема детальним розрахунком, який відображає рух коштів, періоди нарахування та внесення платежів, а також алгоритм нарахування відсотків, що переконливо свідчить про фактичний розмір заборгованості.

При цьому, колегія суддів ураховує, що у межах заявленого спору саме процесуальним обов`язком відповідача є надання доказів на спростування розміру стягнення заборгованості. Відтак, ставлячи під сумнів належність розрахунку наданого позивачем, який є фінансовою установою та правонаступником первинного кредитора, відповідач мав можливість надати виписку із належного йому банківського рахунку, яка б містила відомості про рух коштів та вчинені ним платежі на погашення заборгованості.

Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано, тоді як наданий позивачем розрахунок заборгованості узгоджується із умовами погодженими сторонами умовами зобов`язання.

Стосовно стягнення судових витрат, колегія суддів ураховує наступне

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи представництво інтересів ТОВ «Юніт Капітал» в судах першої та апеляційної інстанцій забезпечувалося адвокатом Тараненко А.І на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №26/08/24-02 від 26.08.2024 та додаткової угоди №3./а.с.13-14, 20-21/

26.08.2024 складено Акт прийому-передачі наданих послуг, де наведено обсяг наданої допомоги: складання позовної заяви - 2 год./5000,00 грн.; вивчення матеріалів справи - 1 год./500,00 грн.; надання усної консультації стосовно складання позовної заяви- 1 год./500,00 грн., а всього 6 000,00 грн./а.с.11/

На підтвердження розміру правничих витрат понесених в суді апеляційної інстанції позивачем надано акт прийому-передачі наданих послуг від 11.06.2025, за змістом якого їх вартість склала 6000,00 грн. за складання апеляційної скарги./а.с.190/

Установивши, що заявлений до стягнення розмір правничих витрат, понесених позивачем в судах першої та апеляційної інстанцій становить 12 000,00 грн., колегія суддів дійшла висновку, що такий розмір стягнення не є співмірним зі складністю справи, та обсягом наданих адвокатом правничих послуг. Зокрема, в контекст того, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц.

Отже, з огляду на рівень складності справи та реальності правничих витрат, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 000,00 грн. правничих витрат, понесених в судах першої та апеляційної інстанцій. В іншій частині стягнення слід відмовити з підстав їх невідповідності критерію пропорційності у цивільному судочинстві.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 056,00 грн. (2 422,40 грн. за подачу позову + 3 633,60 грн. за подачу апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»- задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 08 травня 2025 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» () заборгованість за кредитним договором №657045608 від 10 березня 2021 року в розмірі 38 511,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати зі сплати судового в розмірі 6 056,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 6 000,00 грн., а всього 12 056,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак