ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 672/464/25

Провадження № 22-ц/820/2193/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Грох Л. М., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Демчук В. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2025 року (суддя Рибачук О. Г., повне судове рішення складено 06 серпня 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У травні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 17 січня 2024 року з ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1333-0073, за умовами якого товариство надало відповідачці кредит у розмірі 29500 грн, строк кредитування - 300 днів, базовий період - 14 днів, знижена процентна ставка - 1,20% в день, стандартна процентна ставка - 1,50% в день, комісія за видачу кредиту - 15% від суми кредиту. ОСОБА_1 не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 04 квітня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 165436 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 29500 грн, прострочена заборгованість за процентами - 131511 грн, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту - 4425 грн. Товариство прийняло рішення про застосування до позичальника Програми лояльності і часткове списання заборгованості за нарахованими комісією та процентами у сумі 17936 грн. Прострочена заборгованість ОСОБА_1 за кредитом складає 29500 грн, прострочена заборгованість за процентами 118000 грн, всього 147500 грн.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1333-0073 від 17.01.2024 у сумі 147500 грн, з яких: 29500 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 118000 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального і процесуального права. Суд не взяв до уваги те, що факт надання кредиту не підтверджений належними і допустимими доказами. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не підтверджений жодним первинним документом, він містить лише узагальнені показники з яких неможливо зрозуміти як здійснювався обрахунок і чи відповідає він умовам договору. Вона не була ознайомлена з тарифами за обслуговування кредиту, що не відповідає вимогам закону. Вважає розмір нарахованих процентів завищеним і таким, що ставить позичальника у вкрай невигідне економічне становище, що свідчить про нерівність сторін договору. Проценти за користування кредитом нараховані після закінчення строку дії кредитного договору.

У відзиві ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Суд правильно установив обставини укладення кредитного договору та наявності заборгованості відповідачки за договором. Проценти нараховані у межах строку дії договору. Розмір процентів не перевищує максимально допустимий розмір процентів, встановлений законом.

У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 17 січня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінас» і ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1333-0073, за умовами якого товариство надало відповідачці кредит у розмірі 29500 грн, строк кредитування - 300 днів (дата повернення 11 листопада 2024 року), базовий період - 14 днів, знижена процентна ставка - 1,20% в день, стандартна процентна ставка - 1,50% в день, комісія за видачу кредиту - 15% від суми кредиту.

Відповідачка не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з

чим станом на 11 листопада 2024 року виникла заборгованість у розмірі 165436 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 29500 грн, прострочена заборгованість за процентами - 131511 грн, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту - 4425 грн. За рішенням кредитодавця до позичальника застосована Програма лояльності і частково списано заборгованість за комісією та нарахованими процентами у сумі 17936 грн. Залишок простроченої заборгованості ОСОБА_1 за кредитом складає 29500 грн, за процентами - 118000 грн, всього 147500 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з факту невиконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до закону зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Установлено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1333-0073 продукту «На ВСЕ» від 17 січня 2024 року, Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На ВСЕ» та Паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) С4321 та НОМЕР_1 .

Кредитний договір містить персональні дані відповідачки, зокрема, номер її картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України, місце проживання, електронну адресу, а також номер особистого електронного платіжного засобу, вказаний самою ОСОБА_1 під час укладення договору.

У кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, сплати процентів та строк дії.

Факт перерахування ОСОБА_1 на рахунок коштів у сумі 29500 грн через систему LiqPay згідно з договором № 1333-0073 від 17 січня 2024 року, карта НОМЕР_2 (зазначена у договорі), підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

У пунктах 4.3., 4.5., 4.6., 4.9 договору про відкриття кредитної лінії № 1333-0073 від 17 січня 2024 року сторони погодили: сплату процентів за користування кредитом у фіксованому розмірі, що не змінюється протягом усього строку користування кредитом; сплату процентів позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені Графіком платежів за договором за зниженою ставкою дати, які є останніми днями відповідних базових періодів; нарахування процентів здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою, що становить 1,50%. Строк кредитування складає 300 днів (дата повернення 11 листопада 2024 року).

Наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає погодженим між сторонами умовам договору.

Проценти нараховані за користування кредитом в межах строку дії договору (300 днів).

Відповідачка не надала належних і допустимих доказів на підтвердження обставин неотримання від позивача кредитних коштів на її банківський рахунок, відсутності у неї карти НОМЕР_2 та відсутності заборгованості за договором.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір процентів є завищеним і ставить позичальника у вкрай невигідне економічне становище, як на підставу для скасування рішення суду, не заслуговує на увагу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

З огляду на положення частини 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» включення у договори із споживачем несправедливих умов є підставою для визнання таких умов недійсними.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У матеріалах справи відсутні відомості про оспорення відповідачкою у судовому порядку укладеного кредитного договору, визнання його в судовому порядку недійсним в цілому або в частині.

Отже, в силу вказаної вище презумпції правомірності правочину правомірність положень договору презюмується.

Крім того, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» прийняло рішення про застосування до позичальника Програми лояльності та часткове списання заборгованості за нарахованими комісією та процентами у сумі 17936 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка на час укладення кредитного договору була обізнана з процентними ставками за користування кредитними коштами, орієнтовним розміром кредиту, загальною вартістю кредиту, а також графіком платежів за договором. Проте, свої зобов`язання у визначений договором строк щодо повернення кредиту, сплати процентів не виконала.

Тому посилання в апеляційній скарзі на необізнаність про вкрай невигідні умови кредитування, які позичальник не могла оцінити належно, є необґрунтованими.

За змістом частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд першої інстанції правильно вважав доведеним факт укладення договору про відкриття кредитної лінії та наявності заборгованості за цим договором.

Інші доводи апеляційної скарги правильний висновок суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

Відповідно слушними є аргументи позивача, зазначені у відзиві на апеляційну скаргу.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді Л. М. Грох

І. В. П`єнта