Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1473/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2025 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Васільєва С.В, розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16399 грн.

Позовна заява мотивована тим, що між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») укладено договір про надання споживчого кредиту.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит шляхом перерахунку на його банківську карту. Однак відповідач не виконав свої зобов`язання, заборгованість не погасив.

Заборгованість відповідача становить 16399 грн., а саме:

- заборгованість за тілом кредиту 5000 грн.;

- заборгованість за процентами 11399 грн.

У подальшому до позивача відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

ІІ. Процесуальні дії у справі, позиції учасників

Ухвалою суду від 25.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано в АТ КБ Приватбанк за клопотанням позивача докази.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якої просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що відсутність належного первинного документа, який би підтверджував рух коштів від кредитодавця до позичальника, ставить під сумнів сам факт виконання кредитодавцем свого основного зобов`язання за кредитним договором.

Лист ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» не є первинним документом, не фіксує факту здійснення господарської операції з видачі кредитних коштів безпосередньо, а отже, не може слугувати належним та допустимим доказом фактичного надання кредиту відповідачу.

Крім цього, первісний кредитор, від якого право вимоги перейшло до позивача, нарахував відсотки за користування кредитом поза межами погодженого строку у 30 днів.

Відповідач також не погоджується сумою витрат на правову допомогу позивачу, оскільки вказана сума є неспівмірною із складністю справи та наданими послугами.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій вказує, що відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості.

Твердження представника відповідача про те, що нарахування процентів здійснювалося поза строком кредитування, є помилковим та не відповідає дійсності.

Відповідно до розрахунку заборгованості, що наявний у матеріалах справи, протягом 30-ти днів, у період з 17.01.2021 по 15.02.2021 було нараховані проценти за зниженою процентною ставкою, тобто у період строку кредиту, що відповідало п.1.5.1 кредитного договору.

16.02.2021 відповідачем було здійснено оплату процентів, чим ініційовано продовження строку користування кредитом, як це передбачено п.4.2.2. Договору. Відтак, Товариством ТОВ «Авентус Україна» було прийнято пропозицію Споживача та продовжено строк кредитування на 30 днів. Тому, у період з 17.02.2021 по 19.03.2021, було здійснена пролонгацію та нараховані проценти за стандартною процентною ставкою (п.1.5 кредитного договору).

Крім того, оскільки згідно з п.4.3.1 сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

На підставі цього, з 19.03.2021 по 16.06.2021 (90 днів) було нараховані проценти у період авто пролонгації.

Звертає увагу суду, що після 16.06.2021 проценти не нараховувалися.

Отже, твердження представника відповідача про те, що нарахування процентів здійснювалося поза строком кредитування є помилковим та не відповідає дійсності.

Відповідач свідомо уклала даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям. Кредитодавцем у свою чергу чітко виконані усі умови договорів, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором.

Послуги на правничу допомогу носять у собі складний характер виконаної роботи, а тому зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. не є завищеними та належним чином обґрунтованими

Позивач подала заперечення (на відповідь на відзив), в яких вказує, що має місце нарахування відсотків поза межами строку дії кредиту, тобто з 16.02.2021; одностороння автопролонгація строку кредиту не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права та покладає несправедливо непомірний тягар на споживача надаючи можливість отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

IІІ. Фактичні обставини, встановлені судом

17.01.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №3514643 (далі - Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором (пункт 1.2 Договору).

Сума кредиту (загальний розмір) складає 5000 гривень. Тип кредиту кредит (п.1.3 Договору).

Відповідно до п.1.5 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується:

- у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору знижена процентна ставка 1,805 % в день та застосовується відповідно до таких умов. Якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4. договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості, або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4. договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

За положеннями п.4.1 кредитного договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2 (пп. 4.2.1-4.2.4) договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 (пп. 4.3.1-4.3.4) договору.

Зі змісту п. 4.2 Договору слідує, що споживач має право ініціювати продовження строку кредитування, що вчиняється ним шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач, здійснюючи платіж не бажає продовжувати строк кредитування, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство, шляхом проведення дій в «Особистому кабінеті», які вказані у договорі, або шляхом направлення товариству повідомлення. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Відповідно до п. 4.3.1 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно п.4.3.2 кредитного договору, споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2 договору.

ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача (пп. 3 п. 5.1 Договору).

Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило ТОВ «Авентус Україна» про успішність перерахування 17.01.2021 коштів у розмірі 5000 грн. на платіжну карту, реквізити якої збігаються із реквізитами картки, вказаній у кредитному договорі.

Відповідно до листа АТ КБ «Приват Банк» від 10.09.2025, підтверджено, що банківська картка, на яку перераховано вищевказані кошти, емітована на ім`я відповідача. 17.01.2021 на картковий рахунок надійшли грошові кошти у сумі 5000 грн.

Зазначені реквізити банківської карти в повідомленні ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та повідомленні АТ КБ «Приват Банк» співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у п. 2.1 Договору.

21 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № ККАУ -21092021.

Платіжною інструкцією підтверджується перерахування ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ТОВ «Авентус Україна» коштів за договором.

Відповідно до п. 1.1. Договору, на умовах, встановлених цим Договором Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (Портфель заборгованості).

Відповідно до Витягу із Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ - 21092021 від 21 вересня 2021 року, ТОВ «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16399 грн., з яких, 5000 грн. - сума основного боргу, 11399 грн. - сума заборгованості по відсотках.

Також вказана суму заборгованості підтверджується карткою обліку Договору (розрахунок заборгованості) позичальника, виданою директором ТОВ «АВЕНТУС Україна» (згідно якої активні дії здійснювались за період з 17.01.2021 по 16.06.2021, тобто 151 днів). Відсотки з 17.01.2021 нараховувались у розмірі 90,25 грн. (1,805%). За 16.02.2021 відсотки не нараховувались. З 17.02.2021 по 16.06.2021 відсотки нараховувались у розмірі 95 грн. (1,90%).

Далі сума заборгованості не змінювалась. Також вказано про сплату: 16.02.2021 - 2708,50 грн., які погасили відсотки, які були нараховані до цієї дати; 17.05.2021 сплата 1 грн.).

ІV. Оцінка суду

Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Матеріалами справи підтверджується факт переходу права грошової вимоги первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» до позивача відносно боржника за договором, який є предметом розгляду у цій справі.

Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Також, відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Вказаний вище кредитний договір укладений в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами (одноразовим паролем).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів..

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №524/5556/19 від 12.01.2021, №234/7159/20 від 10.06.2021.

Зокрема, Верховний Суд у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами ».

У цій справі матеріалами справи підтверджено підписання позичальником договору електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. При цьому, позичальник надав кредитору вичерпну інформацію відносно себе: РНОКПП, зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону, та реквізити банківської картки.

Доказів, що вказаний в договорі одноразовий ідентифікатор та персональні дані належить третім особам, а не позичальнику, останнім не надано.

Наданий суду відповідачем відзив на позовну заяву не спростовує факту укладання договору, отримання відповідачем грошових коштів, наданого суду розрахунку заборгованості.

Відповідачем не надано суду жодних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить.

У той же час, листом АТ КБ «Приват Банк» від 10.09.2025 підтверджено належність відповідачу банківської картки, номер якої вказаний у договорі кредитування.

Відтак, в цій частині доводи відповідача не знайшли свого підтвердження. Із вимогами про недійсність/нікчемність такого договору відповідач до суду також не звертався.

Заперечуючи щодо задоволення позову, відповідач також не надав будь-яких доказів сплати заборгованості як новому, так і первісним кредиторам. У той же час, наданий розрахунок заборгованості свідчить про часткову її сплату.

Суд також бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договору; такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов договору.

Так, позивач обґрунтовано вказує про те, що протягом 30-ти днів, у період з 17.01.2021 по 15.02.2021, було нараховані проценти за зниженою процентною ставкою, тобто у період строку кредиту, що відповідало п.1.5.1 кредитного договору.

16.02.2021 відповідачем було здійснено оплату процентів, чим ініційовано продовження строку користування кредитом, як це передбачено п.4.2.2. Договору. Відтак, ТОВ «Авентус Україна» було прийнято пропозицію споживача та продовжено строк кредитування на 30 днів. Тому, у період з 17.02.2021 по 19.03.2021, було здійснена пролонгацію та нараховані проценти за стандартною процентною ставкою (п.1.5 кредитного договору).

Крім того, оскільки згідно з п.4.3.1 сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору.

На підставі цього, з 19.03.2021 по 16.06.2021 (90 днів) було нараховані проценти у період авто пролонгації. Після 16.06.2021 проценти не нараховувалися.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення позивача, в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Як наслідок, позивач, який є правонаступником всіх прав та зобов`язань попереднього кредитора, має право на стягнення з відповідача на свою користь суми заборгованості за кредитним договором.

V. Розподіл судових витрат

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то на підтвердження таких позивачем були надані: договір про надання правової допомоги від 01.07.2025, акт наданих послуг від 05.08.2025 (сума послуг 8000 грн.), детальний опис наданих послуг до акту за Договором про надання правової допомоги (проведено консультацію з клієнтом, проведено ознайомлення з матеріалами, погодження правової позиції з клієнтом, підготовлено проект позовної заяви, подано позовну заяву, усього 6 год 30 хв).

Відповідно до ч.3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Верховний Суд у постановах від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21, від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц та 26 червня 2024 року у справі № 712/4165/19 вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений обсяг виконаних адвокатом робіт: консультацію з клієнтом, ознайомлення з матеріалами, погодження правової позиції з клієнтом, підготовлення проекту позовної заяви, подання позовної заяви.

Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною.

Переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів.

До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів, чи проведення розрахунків.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн., який є очевидно завищеним.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката у спірному випадку є співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт.

Щодо відповідача, то у відзиві на позов вказано про понесення витрат на правничу допомогу (та додано витяг з договору про надання правничої допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордеру) у розмірі 12000 грн. У зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, такі витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №3514643 від 17.01.2021 у розмірі 16399 (шістнадцять тисяч триста дев`яносто дев`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правничу допомогу, а всього 4422 (чотири тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судових витрат.

Витрати на правничу допомогу ОСОБА_1 у розмірі 12000 грн. покласти на відповідача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79000, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28; код ЄДРОПУ: 35234236.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса рестрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

Повний текст судового рішення складено 03.11.2025.

Суддя С. В. Васільєв