Справа № 199/8261/25
(2/199/4250/25)
15 вересня 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Попружко Д.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення виплати аліментів на утримання одного із подружжя,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення виплати аліментів на утримання одного із подружжя.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 із 03.10.1997 року, шлюбу було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис № 818.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.04.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03.10.1997 року відділом РАЦС виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №818, - розірвано.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.10.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на її утримання, аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 27 травня 2014 року.

16.03.2015 року додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 199/4318/14-ц позовні вимоги ОСОБА_2 встановлено на безстроковий термін.

Державним виконавцем Індустріального органу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на підставі виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська виданого 22.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відкрито виконавче провадження № 46016341 і проводяться виконавчі дії з 15.01.2015 року.

Станом на дату звернення з позовною заяво. Позивачу стало відомо про те, що відповідачка одружилась вдруге. Таким чином в позивача є підстави вважати, що відповідач могла перестати потребувати матеріальної допомоги, оскільки вийшла заміж вдруге.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив слухати за його відсутності, проти заочного рішення не заперечувала.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилсь, причину неявки суду не повідомила, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавала, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що він перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 із 03.10.1997 року, шлюбу було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис № 818.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.04.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03.10.1997 року відділом РАЦС виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №818, - розірвано.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.10.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на її утримання, аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 27 травня 2014 року.

16.03.2015 року додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 199/4318/14-ц позовні вимоги ОСОБА_2 встановлено на безстроковий термін.

Державним виконавцем Індустріального органу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на підставі виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська виданого 22.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відкрито виконавче провадження № 46016341 і проводяться виконавчі дії з 15.01.2015 року.

Відповідно до актового запису про шлюб № 355 від 21 липня 2023 року ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_3 , Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

За правилами частин першої та другої статті 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 79СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності.

Відповідно до частин першої та третьої статті 82СК України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин.

Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що:

1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги;

2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

У своїй постанові від 24.06.2021 по справі № 759/6629/19 Верховний Суд зазначив, що призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.

Згідно із частинами другою-четвертою статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Такий правовий висновок навеклений і у постанові Верховного Суду від 11.02.2019 у справі № 281/697/16-ц (провадження № 61-18951св18).

Відповідно до частини четвертої статті 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У даному випадку можна вести мову про кореляцію нужденності із розміром прожиткового мінімуму, яка неодноразово критикувалась в доктрині сімейного права з огляду на саме визначення прожиткового мінімуму, наведене у статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року. Тобто цей мінімум можна визнати допустимим у випадках лише нормального життєзабезпечення людини, але він не є достатнім у разі, якщо мова йде про непрацездатну особу, зокрема, яка позбавлена можливості працювати.

Необхідні потреби непрацездатної людини, як правило, не обмежені тими звичайними потребами, які має здорова людина, тому вимагають додаткових витрат на лікування, оздоровлення, харчування, що зумовлено іншим, відмінним способом життя такої людини.

Аналіз норм СК України свідчить, що четвертою істотною умовою виникнення права одного із подружжя на утримання є відсутність зловживання правом з її боку. Форми такого зловживання визначені у частині першій статті 83 СК України, згідно з якою рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо:

1) подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час;

2) непрацездатність того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, виникла в результаті вчинення ним умисного кримінального правопорушення;

3) непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу;

4) одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги.

Таким чином, за умови відсутності зловживань, визначених у частині першій статті 83 СК України, або передумов обмеження права одного із подружжя на утримання з боку іншого подружжя, які передбачені частиною 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, непрацездатне подружжя має право на матеріальну допомогу в сенсі статті 75 СК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Суд вважає, що з огляду на положення частини четвертої статті 75 СК України, матеріалами справи доведено, що відповідачка як один подружжя, який є особою з інвалідністю, не є такою, що потребує матеріальної допомоги, оскільки повторно зареєструвала шлюб.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає Припинити з дня набрання рішенням законної сили стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку, присуджених за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 199/4318/14-ц, які стягуються з 27 травня 2014 року, відкликавши виконавчий лист з виконання.

Також з відповідача підлягає стягненню 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 191, СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення виплати аліментів на утримання одного із подружжя, - задовольнити.

Припинити з дня набрання рішенням законної сили стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку, присуджених за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 199/4318/14-ц, які стягуються з 27 травня 2014 року, відкликавши виконавчий лист з виконання.

Судові витрати у вигляді сплаченого ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1211,20грн. компенсувати за рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Л.Г. Якименко