Справа № 143/481/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
21.10.2025 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Сича С.М.,
з участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 14.04.2022 року у справі №143/74/22 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 27.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
Шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 розірвано рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 21.01.2022 року.
Після розірвання шлюбу малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.
З часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів матеріальне становище позивачки погіршилося, а у державі значно зросли ціни на продукти харчування та на товари першої необхідності.
Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить:
- збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.04.2022 року у справі №143/74/22 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп. до 4000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття;
-припинити стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.04.2022 року по справі №143/74/22 про стягнення аліментів (а.с.1-3).
Ухвалою судді від 09.06.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.17-19).
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 21.10.2025 року, не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с.51).
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи (а.с.24-27,38-41,47-50), в судові засідання, призначені на 08.08.2025 року, 11.09.2025 року, 21.10.2025 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.
З огляду на викладене, ураховую позицію позивачки, суд в судовому засіданні 11.09.2025 року ухвалив проводи заочний розгляд справи (а.с.42-43).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом установлено, що рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 21.01.2022 року у справі №143/1311/21 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на дошлюбне « ОСОБА_5 » (а.с.8).
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 09.02.2016 року (а.с.5).
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.04.2022 року у справі №143/74/22 відповідача зобов`язано до сплати аліментів на користь позивачки ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 27.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

Дитина проживає з позивачкою. Дана обставина підтверджується копією відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 17.03.2025 року в АДРЕСА_1 , де зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

Відповідач ОСОБА_2 спроможний здійснювати покладені на нього зобов`язання зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 26.05.2025 року, згідно із яким у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина (а.с.зворот 31-32).

Попри рівність обов`язків обох батьків по утриманню дитини, вони не зводяться лише до суми стягуваних аліментів з платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів), так і в моральному аспекті (виховання дитини, навчання, її дозвілля тощо).

Суд враховує, що дитина проживає з матір`ю, а тому обов`язок по її утриманню вочевидь лежить переважно на позивачці.

ОСОБА_1 посилається на те, що раніше присудженого судом розміру аліментів в сумі по 2000 грн. 00 коп. на утримання сина недостатньо, оскільки її матеріальне становище погіршилося.

Надаючи оцінку такому доводу позивачки, суд виходить із того, що оскільки з часу присудження аліментів істотно зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, у зв`язку з інфляційними процесами зменшилася і купівельна спроможність, економічна ситуація у країні змінилася кардинально в бік погіршення матеріального стану всіх верств населення і звичайно аліментів у сумі 2000 грн. 00 коп. в місяць не достатньо навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими необхідними речами.

А тому суд вважає, що вимога про збільшення розміру стягуваних аліментів в цілому є обґрунтованою.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із того, що згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним погіршенням матеріального становища отримувача аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як видно зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , визначила підставою її позову недостатність аліментів, що стягуються за судовим рішенням, а також погіршенням її матеріального становища.

За наведеного слід зробити висновок, що у позивача змінилися обставини з часу ухвалення судом рішення від 12.04.2022 року, що безумовно свідчить про зміну її майнового стану в бік погіршення.

Слід відзначити, що розвиток дитини має забезпечуватись не лише за рахунок аліментних платежів, а і за рахунок доходів іншого з батьків.

Ураховуючи наведені вище обставини у сукупності, суд вважає, що в ході судового розгляду знайшли підтвердження доводи позову про наявність правових підстав для збільшення розміру аліментів. Разом з тим, позивачем в силу свого процесуального обов`язку не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для збільшення розміру аліментів саме в заявленому розмірі.

В абзаці третьому ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" визначено, що у 2025 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень.

Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів станом на час розгляду справи на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 3196 грн. 00 коп.

З досліджених доказів вбачається, що за рішенням суду з відповідача присуджено стягнення аліментів на сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., який на даний час не може забезпечити необхідний та достатній гармонійний розвиток дитини і він менший ніж визначений законом мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину.

Згідно із частинами 8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Враховуючи наведені вище обставини у сукупності, суд вважає, що в ході судового розгляду в загальному знайшли підтвердження доводи позову про наявність правових підстав для збільшення розміру аліментів. Разом з тим, позивачем в силу свого процесуального обов`язку не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для збільшення розміру аліментів саме в заявленому розмірі.

З огляду на викладене, ураховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині збільшення розміру аліментів слід задовольнити частково та збільшити розмір стягуваних із відповідача аліментів до 3000 грн. 00 коп.

В позовній заяві ОСОБА_1 також просить припинити стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.04.2022 року у справі №143/74/22 про стягнення аліментів.

За п.3 ч.2 ст.18 СК України одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення, а також визнання його недійсним, скасування.

Відтак, позовна вимога про припинення стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.04.2022 року по справі №143/74/22 підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В ч.1 ст.1 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

В силу п. 3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про збільшення розміру аліментів.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом частин 1, 3 ст.9 ЗУ «Про судовий збір» кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.

Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Пунктом 3 ч.1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Отже, позов про збільшення розміру аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру.

За змістом підпункту 1 пункту 1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, із відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. -7, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.04.2022 року у справі №143/74/22 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі з 2000 грн. 00 коп. до 3000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити стягнення із ОСОБА_2 аліментів за виконавчим листом виданим на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.04.2022 року у справі №143/74/22 з дня набрання цим рішенням суду законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 30.10.2025 року.

Суддя