Справа № 172/641/25
Провадження № 2/172/289/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Філіппова Є.Є.

за участі: секретаря судового засідання Лук`яненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В

До суду надійшла вищевказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог представника позивача вказує, що 15.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3292718, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 7500, 00 грн. із сплатою процентів за користування кредитом в сумі 2812,50 грн. на строк 30 днів. Термін повернення кредиту 15.12.2021 року.

26.07.2024 року ТОВ «Мілоан» із ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено довір №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників за договором позики, в тому числі за договором позики №3292718 від 15.11.2021 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором становить 23810,39 грн., з яких 6221,00 грн. заборгованість за кредитом; 16764,39 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 825,00 грн. заборгованість за комісією.

ТОВ «Мілоан» виконано зобов`язання по кредитному договору в повному обсязі, так як надано відповідачу кредит у визначених розмірах. В порушення вищевказаних вимог, відповідач своєчасно не повернув кошти для погашення заборгованості, чим не виконав належним чином свої зобов`язання за даним договором. Внаслідок порушення умов договору у відповідача виникла заборгованість. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Ухвалою від 31.03.2025 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у своїй позовній заяві просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також розгляд справи проводити за відсутності позивача.

Представник відповідача Лащенко В.А. надав суду відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позовних відмовити, вважає, що вимоги позивача являються необґрунтованими та незаконними , оскільки сплинув строк позовної давності, а саме: так, у п.1.3 Договору зазначено кредит надається строком на 30 днів 15.11.2021 (а.с.23). У пункті 1.4 зазначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 15.12.2021 (а.с.23). Пунктом 3.2.5. Договору передбачено - у випадку не виконання чи неналежного виконання Позичальником умов Договору Кредитодавець має право стягнути заборгованість у примусовому порядку (а.с.24 на звороті). Пунктом 7.1 Договору передбачено …Строк дії договору складає період, що обчислюється з моменту його укладання і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4. Договору (а.с.26 на звороті). Відповідно до «Графіку платежів» (додатку №1 до Договору) дата платежу 15.12.2021 року, кредит 7 500 грн., проценти 2 812 грн., комісія за надання кредиту 825 грн., разом 12 184 грн. (а.с.41). Згідно п.2 Паспорта споживчого кредиту №3292718 Строк кредитування 30 днів (а.с.42). З урахуванням вимог позовної заяви та відповідно до розрахунку заборгованості за Договором суми боргу по тілу кредиту 6 221.00 грн., випливає, що відповідач майже з самого моменту отримання кредиту не сплачував коштів для його погашення. Отже, сторони Договору встановили строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі цього Договору.

Представник позивача Сердійчук Я.Я. надав суду відповідь на відзив де просив позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

15.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3292718, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 7500, 00 грн. із сплатою процентів за користування кредитом в сумі 2812,50 грн. на строк 30 днів. Термін повернення кредиту 15.12.2021 року.

26.07.2024 року ТОВ «Мілоан» із ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено довір №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників за договором позики, в тому числі за договором позики №3292718 від 15.11.2021 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором становить 23810,39 грн., з яких 6221,00 грн. заборгованість за кредитом; 16764,39 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 825,00 грн. заборгованість за комісією.

За правилами ст.ст.12,81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.202ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст.628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст.638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначеност. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного абоГосподарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеном уст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікаторомдані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно ч. 1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно дост. 526 ЦК України,зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідност. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно дост. 610 ЦК України,боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зст. 1079 ЦК України,сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1ст. 1077 ЦК України).

Частиною 1 ст.1078ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як вбачається зст. 512 ЦК України,кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зст. 514 ЦК України,до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України,заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК Українипервісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Вищевказані обставини підтверджують факт укладення між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 15.11.2021 року договору про споживчий кредит №3292718. Також під час розгляду справи було встановлено, що 26.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено довір факторингу №26-07/2024.

В процесі судового розгляду встановлено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 7500,00 грн. Факт перерахування на картку грошових коштів, отримувач ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи. Факт отримання вказаної суми у вказану дату відповідачем не спростовано.

Отже, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 23810,39 грн., з яких 6221,00 грн. заборгованість за кредитом; 16764,39 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 825,00 грн. заборгованість за комісією. Розрахунками заборгованості підтверджується, що відповідач порушив графіки погашення заборгованості по кредитному договору, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не була оспорена та спростована відповідачем.

При цьому, заборгованість за відсотками, яку позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» просить стягнути з відповідача більше ніж у 2 рази перевищує розмір боргу.

Суд виходить з того, що сума по відсоткам за користування кредитом не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в електронних договорах такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач ОСОБА_1 , тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цих сум заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим чинним ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача.

Отже, з відповідача на користь позивача суд вважає за необхідне стягнути заборгованість в загальному розмірі 13267,00 грн, що складається із: заборгованості за основним зобов`язанням - 6221,00 грн., заборгованості за процентами 6221,00 грн., заборгованості за комісіями - 825,00 грн.

Також, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2422,40грн.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Таким чином, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 9000,00 грн. неспівмірний зі складністю справи, яка відповідно до положень ЦПК України є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, а також часом, необхідним представнику позивача для вчинення відповідних процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у суму 3000,00 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 526, 1048-1049, 1054 ЦК України, -

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» () заборгованість за кредитним договором № 3292718 від 15.11.2021 в сумі 13267 (тринадцять тисяч двісті шістдесят сім) гривень 00 копійок, що складається із: заборгованості за основним зобов`язанням - 6221,00 грн., заборгованості за процентами 6221,00 грн., заборгованості за комісіями - 825,00 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» () понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31.10.2025 року.

Суддя Є.Є.Філіппов