Провадження № 2/201/5243/2025
УХВАЛА

21 жовтня 2025 року Соборний районний суд

міста Дніпра

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

24 вересня 2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду, а також про повернення сплаченого судового збору.

30 вересня 2025 року від відповідачки до суду надійшла заява, в якій остання не заперечувала проти залишення позову без розгляду та просила відшкодувати понесені нею витрати у розмірі 6605,60 грн. (що складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 605,60 грн.) на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

06 жовтня 2025 року від представника позивача до суду надійшли заперечення на заяву відповідачки про відшкодування витрат у зв`язку із тим, що дії позивача на час звернення до суду, відкриття провадження та ухвалення заочного рішення були правомірними та обґрунтованими, підтверджені належними доказами.

09 жовтня 2025 року від відповідачки до суду надійшли додаткові пояснення, в яких остання заперечувала проти обставин, викладених у запереченнях та підтримала заяву про відшкодування витрат.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд розглядає дане питання відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином заява позивача про залишення позову без розгляду, яка подана до початку розгляду справи по суті, підлягає задоволенню.

Щодо клопотання позивача про повернення сплаченого судового збору необхідно зазначити наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням). А тому клопотання заявника про повернення судового збору не підлягає задоволенню.

Стосовно заяви відповідачки про відшкодування судових витрат, слід зазначити наступне.

Згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року (справа № 521/3011/18), викладені такі правові висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.

«Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

…

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.»

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4 ст.44 ЦПК).

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 26 вересня 2018 року (справа №148/312/16) «Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов, чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача, чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується».

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зазначено вище, відповідачка ОСОБА_1 у заяві про відшкодування витрат обгрунтовує безпідставність заявленого позову тим, що позивачем, без встановлення всіх суттєвих обставин справи і визначення належного позивача, подано безпідставний та необґрунтований позов до неналежного відповідача, через що їй довелось нести суттєві витрати задля захисту її порушених прав.На думку відповідачки, на момент подання позовної заяви про стягнення з неї заборгованості за особовим рахунком, відкритим на іншого споживача, дії позивача були необґрунтованими та неправомірними.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом особи, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2020 року (справа № 548/2531/18), від 05 жовтня 2021 року (справа №308/13199/17), від 04 квітня 2022 (справа № 441/1609/19), від 03 лютого 2023 року (справа № 683/1861/19)).

Матеріали справи не містять об?єктивних даних про те, що позивач вчиняв необгрунтовані дії у межах розгляду цієї справи.

Навпаки, як тільки позивачу стало відомо про обставини, на які посилалась відповідачка у заяві про перегляд заочного рішення, представниця останнього звернулась до суду із заявою про залишення позову без розгляду, а тому, у задоволенні заяви відповідачки про відшкодування судових витрат саме на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 44, 141, 142, 257 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про повернення судового збору відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування понесених витрат відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.С. Федоріщев