Провадження № 2/592/3863/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

31 жовтня 2025 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Фоменко І.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коменерго Суми», третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» про порушення прав споживача житлово-комунальних послуг та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2025 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивачі просять суд: визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо невиконання відповідачем обов`язків із виконання робіт з поточного ремонту інженерних мереж, промивки труб та здійснення теплоізоляції трубопроводів і труб у підвальних приміщеннях будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру житлово-комунальних платежів, що нараховувалися впродовж 2021-2025 роки по квартирі АДРЕСА_2 із врахуванням фактично не наданих житлово-комунальних послуг і значного зменшення якості послуг з постачання ТОВ «КППВ» теплової енергії; стягнути з відповідача 100 000 грн моральної шкоди.

Вивчивши матеріали позовної заяви та документи, що додані до неї, суддя дійшов висновку, що позов слід залишити без руху, зважаючи на наступне.

Вимоги до форми, змісту та додатків до позовної заяви передбачені статтями 175 - 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Подаючи позовну заяву, позивачі зазначають, що вони звільнені від сплати судового збору за подачу даного позову, посилаючись ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, суд не вбачає підстав для звільнення позивачів від сплати судового збору за подачу даного позову, критично оцінює таке посилання позивачів та вважає, що позивачам слід сплатити судовий збір за немайнові та майнову вимогу, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Варто відзначити, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті, які передують укладенню договору.

Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами, зокрема, Цивільним кодексом України.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо, а у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Після укладання договору між сторонами виникають інші правовідносини, а тому до спорів щодо виконання цього договору та/або порушення прав особи в зв`язку з виконанням цього договору, - цей закон не може застосовуватись.

З огляду на викладене, посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів», як на підставу від звільнення сплати судового збору є необґрунтованим.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору складає - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік», з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн 00 коп.

Тобто, враховуючи викладене, за подання до суду цієї позовної заяви підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп (3028,00 грн. * 0,4 = 1 211,20 грн.) за кожну вимогу немайнового характеру.

Також, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди розмір судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявлена сума моральної шкоди 100 000 грн. Тобто, 1,5% складає 1 500 грн. З урахуванням вищевикладених вимог, сума судового збору складає не менше 3 028 грн.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги заявлені позивачами позовні вимоги, позивачам слід надати суду докази сплати судового збору в розмірі 1 211,20 + 1 211,20 + 3 028 грн = 5 450,40 грн.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коменерго Суми», третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» про порушення прав споживача житлово-комунальних послуг та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Встановити позивачам строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивачі не усунуть недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: https://kv.su.court.gov.ua/sud1806/.

Суддя І.М. Фоменко