ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 673/51/23

Провадження № 22-ц/820/2234/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Демчук В. М.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

прокурора Русецької О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року про забезпечення позову (суддя Дворнін О. С., повне судове рішення складено 02 вересня 2025 року) у справі за заявою Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Деражнянської міської ради про забезпечення позову.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У січні 2023 року заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Деражнянської міської ради до Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, скасування державної реєстрації земельної ділянки, повернення земельної ділянки водного фонду.

02 вересня 2025 року Хмельницька обласна прокуратура подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :03:009:0013 площею 2 га, що розташована за межами населеного пункту с. Гатна Деражнянської міської ради Хмельницького району Хмельницької області та заборонити ОСОБА_1 розпоряджатися, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання зазначеної земельної ділянки з іншими земельними ділянками. В обґрунтування заяви зазначала, що в межах сформованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер :03:009:0013, що перебуває у власності ОСОБА_1 , знаходиться земельна ділянка водного фонду площею 0,9323 га та прибережна захисна смуга, тому вказана земельна ділянка не могла передаватись у приватну власність, оскільки є природоохоронною територією та перебуває під особливою охороною держави. Внаслідок незаконної передачі земельної ділянки у приватну власність порушено інтереси держави у сфері регулювання земельних відносин. Зі сторони відповідачки існує загроза можливого відчуження належної їй земельної ділянки третім особам або зміни її конфігурації шляхом об`єднання чи поділу. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та поновлення порушених прав.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року заяву Хмельницької обласної прокуратури задоволено частково. Накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :03:009:0013 площею 2 га, що розташована за межами населеного пункту с. Гатна Деражнянської міської ради Хмельницького району Хмельницької області. Заборонено ОСОБА_1 змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки кадастровий номер :03:009:0013 площею 2 га з іншими земельними ділянками. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині задоволення заяви, в апеляційній скарзі просить її скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Посилається на незаконність ухвали суду, порушення судом норм процесуального права. Суд не звернув увагу на невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам частини 1 статті 151 ЦПК України, а саме не зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету учасника справи і пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та порушив частину 10 статті 153 ЦПК України, оскільки мав повернути вказану заяву заявнику. Накладення арешту як захід забезпечення позову не узгоджується з предметом та підставами позову, позовні вимоги у цій справі не мають майнового характеру, за наявності яких суд міг би забезпечити позов шляхом накладення арешту на відповідне майно. Накладення арешту на нерухоме майно не є співмірним заходом забезпечення позову із заявленими позовними вимогами немайнового характеру. Прокурор не надав доказів на підтвердження ймовірного вчинення нею дій, спрямованих на відчуження, знищення чи розпорядження спірною земельною ділянкою. Забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на припущеннях заявника.

У відзиві Хмельницька обласна прокуратура просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, заходи забезпечення позову співмірними із заявленими позовними вимогами.

У засіданні апеляційного суду представник відповідачки апеляційну скаргу підтримала. Прокурор її не визнала.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову.

На підставі частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18 дійшов висновку, що під час вирішення питання про забезпечення позову суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків накладення арешту на майно.

Установлено, що в провадженні Деражнянського районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Деражнянської міської ради до Хмельницької районної державної адміністрації та ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження, скасування державної реєстрації земельної ділянки, повернення земельної ділянки водного фонду.

Право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за ОСОБА_1 .

Між сторонами існує спір. Арешт і заборона вчинення дій застосовані щодо земельної ділянки, яка є предметом спору.

Установивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення позову у виді накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборони змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ та об`єднання зазначеної земельної ділянки з іншими земельними ділянками, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду.

Апеляційний суд з урахуванням змісту заявлених позовних вимог та балансу інтересів сторін вважає застосовані судом арешт та заборону вчинення дій щодо спірної земельної ділянки (змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ та об`єднання зазначеної земельної ділянки з іншими земельними ділянками) співмірними із позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги про неспівмірність заходу забезпечення позову із заявленими вимогами є безпідставними.

Жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно лише в сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішення немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Та обставина, що можливе рішення суду про задоволення позову в справі не підлягає примусовому виконанню, не свідчить про неможливість застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно, якщо невжиття заходів забезпечення позову негативно впливатиме на можливість позивача ефективно захистити (поновити) свої порушені права.

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам статті 151 ЦПК України, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, не заслуговує на увагу, так як відповідно до частини 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги на законність судового рішення не впливають і його висновок не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

З огляду на викладене підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року в частині задоволення заяви про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта