УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24.10.2025 суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кирильчук І. А., розглянувши матеріали позовної заяви малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в особі їх законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особа: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання недійсним договору дарування квартири,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшов цивільний позов малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в особі їх законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особа: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання недійсним договору дарування квартири.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано на розгляд головуючому судді Кирильчук І. А.

Ухвалою судді від 10 жовтня 2025 року вказаний позов залишено без руху та надано строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати три дні з дня отримання позивачем ухвали суду.

12 жовтня 2025 року та 13 жовтня 2025 року в системі «Електроний суд» ОСОБА_2 , сформовано клопотання про витребування доказів, які зареєстровані канцелярією суду 13 жовтня 2025 року за вх. №№ 65496/25-Вх, 65450/25-Вх.

Відповідно до вимог клопотання про витребування доказів 65496/25-Вх. ОСОБА_2 просив: витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гришаєвої Ірини Вікторівни зареєстрована у м. Києві офіційна адреса - вул. Пчілки Олени, 4. телефон НОМЕР_1 електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні докази:

договір позики, серія та номер: 2697, виданий 08.08.2023, видавник: Гришаєва І.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Відомості про суб`єктів: Іпотекодержатель: ОСОБА_8 Іпотекодавець: ОСОБА_4 ;

іпотечний договір, серія та номер: 2698, виданий 08.08.2023, видавник: Гришаєва І.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Обтяжувач: Касьян Петро Миколайович Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог клопотання про витребування доказів 65450/25-Вх. ОСОБА_2 просив: витребувати наступний доказ: договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, ОСОБА_9 , за номером 67424950 від 02.05.2023 р. який укладено ОСОБА_3 з ОСОБА_4 (зареєстрованого на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67424950 від 02.05.2023, приватний нотаріус Федоренко Владислава Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ договір дарування, серія та номер: 994, виданий 02.05.2023р. за адресою АДРЕСА_2 .

При цьому необхідно звернути увагу ОСОБА_2 на те, що, звертаючись із клопотанням про витребування доказів 65450/25-Вх, заявник не зазначив особу, у володінні якої перебувають відповідні докази.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява підлягає поверненню, з наступних підстав.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ЦПК України.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Згідно з частиною третьою статті 175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Згідно положень частини першої статті 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, зазначеними нормами процесуального права передбачено право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

При цьому, об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи.

Як вбачається зі змісту даної позовної заяви, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог через описку від 12 жовтня 2025 року вх. № , остання фактично містить дві немайнові вимоги зокрема:

1)визнати недійсним договір дарування 32/100 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, ОСОБА_9 , 28 вересня 2022 року та зареєстрований в реєстрі за №2896.

2)визнати недійсним договір дарування квартири за адресою АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, ОСОБА_9 , за номером 67424950 від 02 травня 2023 року, який укладено ОСОБА_3 з ОСОБА_4 (зареєстрованого на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67424950 від 02.05.2023, приватний нотаріус Федоренко Владислава Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м.Київ договір дарування, серія та номер: 994, виданий 02.05.2023р.)

Однак, підстави для визнання наведених правочинів ОСОБА_2 наводить різні.

Так, обґрунтовуючи підставність недійсності договору дарування 32/100 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , укладеного 28 вересня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позивач посилається на те, що він укладався під впливом насильства, а тому на підставі статті 231 ЦК України має бути визнаний судом недійсним.

Обґрунтовуючи підставність недійсності договору дарування квартири за адресою АДРЕСА_1 , укладеного 02 травня 2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , позивач посилається на те, що він є удаваним (фраудаторним) правочином, а тому на підставі статті 235 ЦК України має бути визнаний судом недійсним.

Тобто, предметом оскарження є два різні договори дарування, які укладені між різними особами та підстави визнання їх недійсними є різними.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги, за свою природою є різними за походження, не є основною та похідної щодо один одної та доводяться різними групами доказів, з огляду на підстави позову заявлені ОСОБА_2 , а отже їх розгляд в рамках однієї цивільної справи не є доречним і суперечить вимога цивільного процесуального кодексу.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадку, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

За змістом частини першої статті 188 ЦПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині першій статті 188 ЦПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах четвертій та п`ятій вказаної статті.

Встановлення судом наведених вище обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви відповідно до вимог пункт 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Виходячи з вищенаведеного, суддя дійшов висновку, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач допустив порушення правил об`єднання позовних вимог, що є підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 43, 175, 185, 188 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в особі їх законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особа: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання недійсним договору дарування квартири - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала складена 24 жовтня 2025 року .

Суддя І. А. Кирильчук