УХВАЛА

23 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 522/5095/21

провадження № 61-3822 ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року, залишеним без змінпостановою Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року (повний текст складений 20 лютого 2025 року),позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Гайса А. М. про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 20 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Одеської обласної прокуратури на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалуПриморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року у вказаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалуПриморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року залишено без руху, а в подальшому ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2025 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 повторно подала до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року, у якій просила їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Мотиви та висновки Верховного Суду в частині оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судового рішення заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року необхідно відмовити.

Таке процесуальне обмеження, передбачене пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення, є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а відтак не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 вже зверталася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року, за результатом розгляду якої судом касаційної інстанції відмовлено у відкритті касаційного провадження ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2025 року, відсутні правові підстави для розгляду повторно поданої ОСОБА_1 касаційної скарги в частині оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року, а тому у відкритті касаційного провадження в цій частині слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Мотиви та висновки Верховного Суду в частині оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року

Заявник в касаційній скарзі порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2025 рокуз посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки первісну касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2025 року та отримано 25 вересня 2025 року. При цьому зазначає, що у період залишення первісної касаційної скарги без руху перебувала за межами України, та повернулася лише 26 серпня 2025 року, про що свідчить копія сторінки із закордонного паспорта.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

З огляду на те, що первісне звернення з касаційною скаргою відбулось у межах строку, передбаченого законом, повторне звернення з касаційною скаргою відбулося впродовж розумного строку після отримання копії ухвали суду про повернення касаційної скарги, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скаргина судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження. Судом апеляційної інстанції не взято до уваги поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 тривалий час перебувала за межами України, а по приїзду лікувалась у м. Одесі та не мала фізичної можливості отримати ухвали Одеського апеляційного суду, так як вони були направлені на поштову адресу за місцем реєстрації.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо її форми і змісту, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, для прийняття до касаційного провадження касаційної скарги ОСОБА_1 наухвалу Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року.

У суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2024 року.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року.

Прийняти до провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара