Провадження №2/521/6228/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурзенко М.В.,

при секретарі Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2025 року до Хаджибейського районного суду м.Одеси звернувся з позовом представник АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 91 196 грн. 23 коп., а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про комплексне банківське обслуговування, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на картку. В порушення умов договору відповідачка не повернула кредит, не сплатила відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 91 196 грн. 23 коп. (56 365 грн. 04 коп. заборгованість за кредитом, 34 831 грн. 19 коп. заборгованість за відсотками), яку позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, при поданні позову просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, від представника заявника через систему «Електронний суд» надано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність доказів укладення договору, випуску та отримання відповідачем картки, відсутність доказів правомірності нарахування відсотків.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22 вересня 2021 року відповідачкою було підписано Заяву-договір на укладення договору про комплексне банківське обслуговування, якою просила банк відкрити їй поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів та виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку MASTER CARD WORLD та встановити кредитний ліміт на споживчі цілі на суму 50 000 грн. зі строком кредитування 12 місяців шляхом кредитування поточного рахунку або на суму, вказану в Мобільному додатку в подальшому при встановленні кредитного ліміту в період дії поточного рахунку (копія заяви-договору міститься в матеріалах електронної справи).

Вказаною заявою-договором визначено номер поточного рахунку, за яким здійснюються такі операції НОМЕР_1 .

Пунктом 3 вказаної заяви-договору відповідачка акцептувала публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (ДБКО), який розміщений на сайті банку, приєдналась до умов останнього, надала згоду, що заява-договір, а також Тарифи банку є невід`ємною частиною ДБКО.

Пунктом 14 вказаної заяви-договору визначено орієнтовну реальну річну ставку за кредитом 43,96 % річних.

Пунктом 36 вказаної заяви-договору відповідачка зобов`язалась самостійно відслідковувати та знайомитись із змінами та доповненнями до умов ДБКО, у т.ч. до Тарифів, оприлюднених банком на офіційному сайті, на інформаційних стендах в установах банку та мобільному додатку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 ЦК України випливає, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання».

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За змістом ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.

З виписки АТ «ТАСКОМБАНК», що міститься в матеріалах електронної справи (стор. 28-40 виписки), вбачається, що відповідачка користувалась карткою, станом на 04.01.2024 р. заборгованість за карткою складає 56 365 грн. 04 коп.

Доказів наявності заборгованості в іншій сумі стороною позивача не надано, у зв`язку із чим суд доходить висновку про її стягнення з відповідачки на користь позивача.

Водночас суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом за недоведеністю вимог, оскільки надана копія заяви-договору не містить умов щодо розміру процентної ставки за кредитом (містить лише орієнтовну річну ставку), з розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховувались поза строком кредитування, зазначеному в заяві-договорі (12 місяців), в матеріалах справи відсутні докази прийняття та ознайомлення позивачки з відповідною версією ДБКО та Тарифів банку, на які посилається позивач.

Суд зауважує, що саме лише посилання позивача на умови ДБКО та Тарифів банку, розміщені на його сайті не можуть бути належним підтвердженням укладеного з відповідачем кредитного договору за відсутності власноручного або електронного підпису відповідача, оскільки такі докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить до них відповідні зміни в односторонньому порядку.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної суми вимог у розмірі 1497 гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м.Київ, вул.. С. Петлюри, буд. 30, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 вересня 2021 року станом на 04 січня 2024 року в сумі 56 365 грн. 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м.Київ, вул.. С. Петлюри, буд. 30, ) судовий збір в сумі 1497 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги після закінчення його апеляційного перегляду, якщо за його результатами рішення було залишено без змін.

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2025 року.

Головуючий: