Номер провадження № 4-с/521/82/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи Пересипський ВДВС у м. Одесі Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 на бездіяльність органу примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В:

До Хаджибейського районного суду міста звернулася ОСОБА_1 із скаргою на бездіяльність органу примусового виконання, заінтересовані особи Пересипський ВДВС у м. Одесі Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , в якому просила зобов`язати начальника Пересипського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову, якою скасувати обтяження, накладені на все нерухоме майно ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: ·арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 44542041 від 25.12.2015 року, накладений Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Також просила поновити їй строк на подання скарги на бездіяльність Пересипського ВДВС у м. Одесі Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса).

16 жовтня 2025 року Пересипським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було надіслано заперечення, у якому ВДВС висловив заперечення проти поданої скарги. У запереченні зазначено, що виконавчі провадження АСВП № 44542041 та АСВП № 51131919 знищені, а на рахунки відділу ДВС не надходили кошти, стягнуті з боржника, у сумі, необхідній для повного задоволення вимог усіх стягувачів, а також для сплати виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. У зв`язку з цим начальник відділу ДВС зазначив, що відсутні законні підстави для винесення постанов про скасування обмежень, накладених на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 .

Сторони в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином. Представником заявника подано заяву, в якій вона підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити та слухати справу у її відсутності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши наявні у матеріалах справи докази дійшов наступного висновку.

12.07.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 1519/3818/11 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 100800,00 гривень.

25.12.2015 року в межах виконавчого провадження № 44542041 Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 44542041 від 25.12.2015 року, боржником в якому є ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Згідно письмової відповіді Пересипського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.06.2025 року № 109104, вбачається що 30.12.2015 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 44542041 за виконання виконавчого листа № 1519/3818/11, виданого 12.07.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 100800,00 гривень, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" в редакції від 2012 року (Виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби ).

Згідно письмової відповіді Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адвокатський запит № 02/07/2025-4 від 02 липня 2025 року у Суворовському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (на теперішній час Пересипський відділ ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у період з 01.09.2014 року по 30.12.2015 року на виконанні перебувало виконавче провадження № 44542041 з примусового вмконання виконавчого листа №1519/3818/11, виданим 12.07.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 100800,00 гривень, яке було закінчене на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" в редакції, дійсній на момент прийняття рішення , та виконавчий документ направлено до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області (на теперішній час Святошинський відділ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Також у період з 19.05.2016 року по 29.03.2018 року на виконанні у Пересипському відділі ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 51131919 з примусового виконання виконавчого листа №1519/3818/11, виданим 12.07.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 100800,00 гривень, яке завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" (Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними ).

З 29.03.2018 року виконавчий лист №1519/3818/11, виданий 12.07.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 100800,00 гривень, на примусове виконання до відділів ДВС в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не надходив.

01.08.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Пересипського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, якою зазначила, що у зв`язку із закінченням виконавчого провадження щодо стягнення з неї грошових коштів на користь ОСОБА_2 , а також наявності протягом тривалого часу (7 років) нескасованого арешту на її майно, що є невиправданим втручанням у її право на мирне володіння своїм майном, просить винести постанову, якою скасувати обтяження, накладені на все нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 44542041 від 25.12.2015 року, накладений Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (докази відправки заяви додаються).

Однак по теперішній час жодних дій вчинено не було, про що скаржник дізнався 25.08.2025 року. Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в Постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20 вимоги боржника у виконавчому провадженні щодо скасування арешту, накладеного в межах виконавчого провадження на його майно не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як її майно арештовано державним виконавцем і вона є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України.

Тому такий позов взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, тому районний суд вірно відмовив у відкритті провадження у справі , оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення, відповідно до ст. 447 ЦПК України.

Як вже було зазначено вище, з 29.03.2018 року виконавчий лист №1519/3818/11, виданий 12.07.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 100800,00 гривень, на примусове виконання до відділів ДВС в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не надходив, що підтверджується витягом з Автоматизованої системи виконавчого провадження, відповідно до якої вбачається, що станом на 20.10.2025 рік, у ОСОБА_1 відсутні відкриті виконавчі провадження.

Положеннями ст. 57 Закону № 606 передбачалось, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Згідно з приписами ч. 1 та 2 ст. 50 Закону № 606 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Враховуючи вищевикладене, при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження у 2018 році та наявності підстав для зняття арешту відповідно до ч. 1 та 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 2018 року, саме державний виконавець Пересипського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повинен був вирішити питання щодо зняття усіх арештів, навіть тих, що були накладені при попередніх надходженнях виконавчого документа на виконання.

Також, згідно позиції Верховного Суду у постанові від 14 серпня 2023 року у справі № 927/322/14 : 1) наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном; 2) не зняття виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні після закінчення виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право скаржника підлягає захисту; 3) закінчення виконавчого провадження у розумінні вимог вказаного Закону України «Про виконавче провадження» передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення, про що зазначається у постанові про вчинення відповідної дії; 4) застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Отже у зв`язку із повним закінченням виконавчого провадження у 2018 році, не звернення стягувача із претензією більше 7 років, про що свідчить відсутність інших відкритих виконавчих проваджень за виконавчим листом № 1519/3818/11 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 100800,00 гривень з 29.03.2018 року та по теперішній час, необхідно скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 344542041 від 25.12.2015 року, накладений Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду із вказаною скаргою суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заявник 26.08.2025р. звернулася до Хаджибейського районного суду Одеси зі скаргою на бездіяльність Пересипського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), однак ухвалою суду від 27.08.2025р. скарга залишена без розгляду у зв`язку з відсутністю повноважень представника заявника.

11.09.2025р. вже зверталася з аналогічною скаргою до Хаджибейського районного суду м.Одеси, однак ухвалою суду від 19.09.2025р. скарга була залишена без розгляду, оскільки не було заявлено клопотання про поновлення процесуального строку.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2022р. (справа №500/1912/22) зазначено, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, з метою недопущення надмірного формалізму, суд прийшов до висновку про можливість поновлення ОСОБА_1 строку на подання вказаної скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 10-13, 76-81, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для подання скарги на бездіяльність органу примусового виконання, заінтересовані особи Пересипський ВДВС у м. Одесі Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 .

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати начальника Пересипського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову, якою скасувати обтяження, накладені на все нерухоме майно ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 44542041 від 25.12.2015 року, накладений Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали виготовлено 22.10.2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН