Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2/641/3899/2025 Справа № 641/8131/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Слобідського районного суду міста Харкова Василенко О.Я., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину вартості майна, стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні,

установила:

До Слобідського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 17.03.2018 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківської області, актовий запис № 646; залишити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 ; визнати спільним майном подружжя автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 139 133,52 грн.; визнати за позивачем право власності на частину вартості автомобіля, тобто 69 566,76 грн; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у розмірі 69 566,76 грн, за частку у спільному майні; судові витрати стягнути з відповідача.

Дослідивши вказану позовну заяву та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3028 гривень.

При цьому, при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі, передбачених ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні до суду з цим позовом позивач просить, зокрема, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем.

Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, що підлягає сплаті при зверненні фізичною особою до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Всупереч цьому, позивачем не надано доказів сплати судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу за ставкою судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1211,20 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про залишення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом із позивачем, що належить до вимоги немайнового характеру.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що складає 1211,20 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви не майнового характеру у розмірі 1211,20 грн, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, позивач заявляє три вимоги майнового характеру:

-визнати спільним майном подружжя автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 139 133,52 грн;

-визнати за позивачем право власності на частину цього автомобіля;

-стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у розмірі 69 566,76 грн, як за частку у спільному майні.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу 1 відсоток ціни позову, але не менше 1211,20 грн.

На підтвердження сплати судового збору позивачем надано квитанцію про сплату судового збору від 23.10.2025 №5570-9683-7743-2915 на суму 1211,20 грн, проте в позовній заяви позивачем зазначено, що судовий збір сплачено за вимогу про поділ майна подружжя.

Отже, позивачем заявлено три вимоги майнового характеру, проте в супереч вимогам закону сплачено лише за одну вимогу майнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу, за вимогу немайнового характеру та за дві вимоги майнового характеру за ставкою судового збору ЗУ «Про судовий збір».

Крім того, позивач просить залишити місце проживання дитини разом із матір`ю (позивачем у справі).

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В порушення зазначеної статті в позовній заяві не зазначені обставини наявності спору між сторонами щодо місця проживання дитини та докази, що їх підтверджують.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

У прохальній частині позовної заяви позивач просить розірвати шлюб та залишити місце проживання дитини разом із матір`ю, проте, позивачем не обґрунтовано наявність спору з відповідачем щодо місця проживання дитини та не конкретизовані позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

У постанові Верховного суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

З позовної заяви взагалі не вбачається, що між подружжям існує спір про визначення місця проживання дитини, позивач не вказує, чи звертався він або відповідач до органу опіки та піклування з питань визначення місця проживання дитини, які заходи органом опіки та піклування вживались.

Також до матеріалів позовної заяви не додано висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, яка бажає проживати з дитиною, а також на підставі інших документів, що стосуються справи, як це передбачено ст. 19 СК України.

В порушення ч. 1 ст. 188 ЦПК України у позові не викладено обставин і не зазначено доказів, яким чином пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами основна та похідна позовні вимоги, оскільки вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і вирішення позовної вимоги про розірвання шлюбу не залежить від вирішення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог ст. 161 СК України. Крім того, при розгляді такого спору обов`язковим є залучення органу опіки та піклування на території якої проживає дитина з наданням відповідних доказів, що підтверджують позовну заяву в цій частині, тобто збільшується обсяг учасників процесу, обсяг доказів у справі, що ускладнює вирішення справи в цілому.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) вказано, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Ненадання таких доказів суперечить п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Суд звертає увагу позивача, що спільний розгляд, різних не взаємопов`язаних між собою позовних вимог, може ускладнити вирішення справи, і як наслідок, може призвести до безпідставного затягування розгляду справи.

З огляду на викладене, зазначені вище вимоги цивільного процесуального законодавства України позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду дотримані не були.

Обов`язок щодо належного оформлення позову та подачі необхідних документів покладено на позивача.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, слід зауважити, що залишення позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1 , підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків, шляхом надання до суду підтвердження сплати судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, одну не майнову вимогу та дві вимоги майнового характеру, або докази звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, надати письмові докази на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог.

Керуючись статями 175,177,185 ЦПК України, суддя,

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину вартості майна, стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О. Я. Василенко