Справа № 485/1727/25
Провадження №2/485/783/25
РІШЕННЯ

іменем України

03 листопада 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючий - суддя Соловйов О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , від імені яких діє адвокат Козирєва Анна Володимирівна, до Снігурівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку поділу,

встановив:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діючи через свого представника адвоката Козирєвої А.В., звернулися до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 жовтня 2013 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Микитіну Б.Я., ОСОБА_2 та ОСОБА_6 після смерті матері ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , видані свідоцтва про право на спадщину за законом кожному на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 14,4500 га, кадастровий номер :14:000:0001, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тамаринської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. У 2013 році сертифікованим та ліцензованим інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_8 виготовлено технічну документацію щодо поділу належної спадкоємцям за їх взаємною згодою земельної ділянки :14:000:0001 та встановлені межі цих ділянок в натурі з присвоєнням нових кадастрових номерів, а саме: ОСОБА_1 земельна ділянка площею 4,8167 га кадастровий номер :14:000:0021, ОСОБА_2 - площею 4,8166 га кадастровий номер :14:000:0024, ОСОБА_6 - площею 4,8167 га кадастровий номер :14:000:0023. Вказані земельні ділянки з кадастровими номерами :14:000:0021, :14:000:0024, :14:000:0023 09 січня 2014 року зареєстровані у Державному земельному кадастрі. У лютому 2024 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали документи для реєстрації права власності на належні їм в результаті поділу земельні ділянки, але рішеннями Державного реєстратора прав на нерухоме майно від 09 лютого 2024 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій з посиланням на необхідність подання нотаріально посвідченого договору про поділ спільного майна чи відповідно договору про виділ в натурі частки із спільного майна або рішення суду. Однак такий договір не може бути подано, оскільки один із співвласників ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем після його смерті є дружина ОСОБА_3 , яка у встановленому законом порядку спадщину прийняла. Постановою завідувача Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області від 05 листопада 2024 року позивачці ОСОБА_3 також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на земельну ділянку площею 4,8167 га кадастровий номер :14:000:0023, у зв"язку з відсутністю на вказану земельну ділянку інформації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного (з урахуванням уточнень а.с. 131), позивачі просять визнати право власності на земельні ділянки, що утворилися в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :14:000:0001, площею 14,500 га, яка розташована на території Снігурівської міської ради (колишньої Тамаринської сільської ради), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: ОСОБА_1 кадастровий номер :14:000:0021 площею 4,8167 га, ОСОБА_2 кадастровий номер :14:000:0024, площею 4,8166 га, ОСОБА_3 1/3 частка кадастровий номер :14:000:0023 площею 4,8167 га в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; та припинити право спільної часткової власності позивачів на земельну ділянку площею 14,500 га кадастровий номер :14:000:0001.

15 жовтня 2025 року до суду звернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги, з позовом до Снігурівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку поділу, так як вони є спадкоємцями за законом по 1/3 частці спірної земельної ділянки після смерті їх батька ОСОБА_6 . Позовні вимоги обґрунтовують обставинами, що є аналогічними викладених позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просили визнати за ними право власності по 1/3 частці кожному на земельну ділянку кадастровий номер 825784200:14:000:0023, площею 4,8167 га, що утворилася в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :14:000:0001, площею 14,500 га, яка розташована на території Снігурівської міської ради (колишньої Тамаринської сільської ради), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року позовну заяву третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийнято до розгляду разом із первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

У підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Представник позивачів адвокат Козирєва А.В. надала суду заяву про проведення підготовчого засідання у відсутність позивачів, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги, та їх представника, позовні вимоги підтримала повністю та просила про їх задоволення.

Представник відповідача згідно з поданою заявою також просив справу розглядати у відсутність представника Снігурівської міської ради, позовні вимоги позивачів визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні.

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2013 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваль Ю.В. видані свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №1-428, №1-429 та №1-430, відповідно, після смерті їх матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 216/2013), кожному на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 14,4500 га, кадастровий номер :14:000:0001, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тамаринської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с. 7, 9, 11).

Право спільної часткової власності на указане майно у зазначених частках за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 також зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідними витягами з реєстру № 10366469, 10366738, 10367057 сформованих 07 жовтня 2013 року (а.с. 8, 10, 12).

За взаємною згодою спадкоємців, сертифікованим та ліцензованим інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_8 виготовлено технічну документацію 07 жовтня 2023 року із землеустрою щодо поділу вище зазначеної земельної ділянки загальною площею 14,4500 га, кадастровий номер :14:000:0001, та встановлені межі цих ділянок в натурі з присвоєнням нових кадастрових номерів, а саме: ОСОБА_1 земельна ділянка кадастровий номер :14:000:0021 площею 4,8167 га, ОСОБА_2 - кадастровий номер :14:000:0024 площею 4,8166 га, ОСОБА_6 - кадастровий номер :14:000:0023 площею 4,8167 га (а.с. 13-16).

За даними витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-014, № НВ-014 та № НВ-014 сформованих 09 січня 2014 року, вбачається що 09 січня 2014 року відділом Держкомземагенства у Снігурівському районі проведено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :14:000:0021 площею 4,8167 га ОСОБА_1 , :14:000:0024 площею 4,8166 га ОСОБА_2 , :14:000:0023 площею 4,8167 га ОСОБА_6 (а.с.17-22).

Рішеннями Державного реєстратора прав на нерухоме майно Снігурівської міської ради від 09 лютого 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер :14:000:0021 та :14:000:0023, відповідно, та роз"яснено що для державної реєстрації права власності на майно, утворене у результаті поділу майна чи виділу в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки, також подається нотаріально посвідчений договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду (а.с. 23-24).

ІНФОРМАЦІЯ_2 один зі співвласників ОСОБА_6 помер в Данії у ОСОБА_9 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть-повідомленням в перекладі на українську мову (а.с. 26-29), що позбавляє можливості позивачів укласти нотаріально посвідчений договір про поділ спільного майна.

З матеріалів копії спадкової справи № 210/2024, заведеної у Канівській державній нотаріальній конторі Черкаської області 12 червня 2024 року вбачається, спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_3 та діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які спадщину прийняли, як такі що були зареєстровані та проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області від 28 травня 2024 року № 3915-01-11. ОСОБА_3 12 червня 2024 року звернулася з заявою до Канівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка, яку нотаріусом прийнято та заведено відповідну спадкову справу. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні. 14 січня 2025 року державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво Микитиній Т.О. про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна, а саме на вклади що знаходяться в АТ "Райффайзен Банк". Свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частки у праві власності вище вказаного майна ще не видано (а.с. 58-84).

Постановою завідувача Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області від 05 листопада позивачці ОСОБА_3 також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на земельну ділянку площею 4,8167 га кадастровий номер :14:000:0023, у зв"язку з відсутністю на вказану земельну ділянку інформації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 25).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Частиною першоюстатті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

На підставі ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності

Згідно ч.1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч. 1, ч. 2 ст. 369 ЦК України).

Зазначеними нормами передбачено, що поділ майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників.

Згідно ст.86, 87 ЗК України земельна ділянка може находитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає у тому числі при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами.

Згідно ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками.

Відповідно до ч. 2ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми ст. ст.317,319 ЦК України передбачають, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (п. «г» ч. 1ст. 87 ЗК України).

Згідно з п. п. е. п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства" при розгляді цивільних справ у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплатити рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідаю розміру його частки.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 10 ст.24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі поділу чи об"єднання земельних ділянок.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи що учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, співвласники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 2013 року за взаємною згодою виготовили технічну документацію із землеустрою щодо поділу належної їм на праві спільної часткової власності земельної ділянки, внаслідок чого їх частки виділені в окремі об"єкти нерухомого майна, в установленому законом порядку їм присвоєні нові кадастрові номери та визначені площі з урахуванням належної співвласникам частки, але на даний час позивачі позбавлені можливості у позасудовому порядку зареєструвати свої права на належне їм майно, оскільки один із співвласників помер, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на земельні ділянки, що утворилися в результаті поділу земельної ділянки загальною площею 14,4500 га кадастровий номер :14:000:0001, підлягають задоволенню.

За правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (ч. 2 ст. 1278 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України.

В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

По положенню ст.ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК України).

Остільки, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 довели наявність спадкового майна, пістави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у іншому, ніж судовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності за кожним на 1/3 частку на земельної ділянки, що утворилася в результаті поділу земельної ділянки загальною площею 14,4500 га кадастровий номер :14:000:0001, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 4, 13, 81, 142, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , від імені яких діє адвокат Козирєва Анна Володимирівна, до Снігурівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку поділу - задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :14:000:0021, площею 4,8167 га, що утворилася в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :14:000:0001, площею 14,500 га, яка розташована на території Снігурівської міської ради (колишньої Тамаринської сільської ради), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер :14:000:0024, площею 4,8166 га, що утворилася в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :14:000:0001, площею 14,500 га, яка розташована на території Снігурівської міської ради (колишньої Тамаринської сільської ради), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати право власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за кожним на 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер 825784200:14:000:0023, площею 4,8167 га, що утворилася в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :14:000:0001, площею 14,500 га, яка розташована на території Снігурівської міської ради (колишньої Тамаринської сільської ради), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на земельну ділянку загальною площею 14,500 га кадастровий номер :14:000:0001 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тамаринської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 03 листопада 2025 року.

Суддя О. В. Соловйов