"30" жовтня 2025 р. Справа № 363/1356/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А., за участі секретаря Галай О.О., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі: Димерської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Вишгородської окружної прокуратури Київської області, Димерської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку,-

УСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява Керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі: Димерської селищної ради до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування державної реєстрації права власності та повернення земельної ділянки.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.12.2023 року задоволено заяву керівника Вишгородської окружної прокуратури про забезпечення позову у цивільній справі, накладено арешт та заборонено державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників на земельні ділянки з кадастровим номером :15:127:0738 площею 0,1415 га та з кадастровим номером :15:127:0737 площею 0,0546 га, які належать ОСОБА_1 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.01.2024 року залучено до участі в зазначеній справі в якості відповідача ОСОБА_1 , замінивши первісного відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.09.2024 року прийнято до спільного розгляду з позовною заявою керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі: Димерської селищної ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування державної реєстрації права власності та повернення земельної ділянки, зустрічний позов ОСОБА_1 до Вишгородської окружної прокуратури Київської області, Димерської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.11.2024 року закрито підготовче провадження у зазначеній цивільні справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09 жовтня 2025 року задоволено заяву керівника Вишгородської окружної прокуратури про повернення до стадії підготовчого провадження та про зміну предмету позову, повернено до стадії підготовчого провадження у цивільній справі, прийнято заяву керівника Вишгородської окружної прокуратури та змінено предмет позову у цивільній справі, постановлено у подальшому розглядати справу з урахуванням зміненого предмету позову в наступній редакції: «Витребувати на користь Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянки загальною площею 0,0546 га з кадастровими номерами :15:127:0737. Стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури (м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2) судовий збір за наступними реквізитами: отримувач - Київська обласна прокуратура; код ЄДРПОУ - 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ; МФО 820172; рахунок отримувача UA0015641», а також позовну заяву зі зміненим предметом залишено без руху, надавши прокурору строк у п`ять днів, з дня отримання повного тексту ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Так, враховуючи позовні вимоги після зміни предмету позову, суд зазначив наступне.

09.04.2025 набрав чинності Закон України № 4292-IX "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача"(далі - Закон № 4292-ІХ).

Так, Законом № 4292-ІХ доповнено статтю 390 Цивільного кодексу України частиною п`ятою наступного змісту:

"Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

Статтю 391 Цивільного кодексу України доповнено частиною 2 наступного змісту:

"Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу".

Частину четверту статті 177 Цивільного процесуального кодексу України доповнено абзацем другим наступного змісту: у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Частину другу статі 185 Цивільного процесуального кодексу доповнено абзацом третім наступного змісту: якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму.

При цьому, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 4292-ІХ передбачено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинним на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:

нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом;

нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Таким чином, держава регламентувала порядок звернення органів державної влади, органів місцевого самоврядування та прокурорів до суду з позовами, направленими на вилучення майна з приватної власності інших осіб, шляхом визначення спеціального порядку звернення, що включає забезпечення прав відповідача через внесення депозиту у розмірі вартості майна, який буде спрямований на відшкодування вартості майна в разі задоволення позову.

Враховуючи те, що змінивши предмет позову після набрання чинності Законом № 4292-ІХ на позовні вимоги про витребування спірної земельної ділянки у відповідача, добросовісність якого як набувача земельної ділянки презюмується, прокурор не виконав вимог, встановлених частиною 4 статті 177 ЦПК України, тобто не вжив заходів щодо оцінки спірного майна щодо витребування якого заявлено вимоги, а також не вніс на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна, відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суд вважав за необхідне залишити зазначену позовну заяву без руху та надати прокурору строк для усунення допущених недоліків.

Повний текст зазначеної ухвали отримано прокурором 17 жовтня 2025 року.

22 жовтня 2025 року від заступника керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області надійшли пояснення на виконання ухвали суду від 09 жовтня 2025 року про залишення позову без руху, в яких зазначив, що ч. 4 ст. 177 ЦПК України не має зворотної дії у часі, та не може бути застосована до вказаного позову, який подано до суду до зазначених змін у законодавстві. Також зауважив у даному випадку добросовісність відповідача виключається, оскільки останній достеменно знав про те, що на час купівлі ним спірної земельної ділянки рішенням суду у справі № 363/2757/15-ц на користь територіальної громади с. Пилява вже витребувано земельну ділянку :15:127:0152, з якої шляхом її поділу було виділено спірну земельну ділянку, що виключає застосування до спірних відносин положень ст. 388 ЦК України. Окрім того вирішення питання щодо добросовісності/недобросовісності відповідачів у спірних правовідносинах має здійснюватися судом на стадії ухвалення рішення і він не вправі відхиляти ці твердження позивача, ще на стадії розгляду справи.

Станом на 31.10.2025 року інших документів на виконання ухвали суду від 09 жовтня 2025 року до суду не надійшло, прокурор не виконав вимог, встановлених частиною 4 статті 177 ЦПК України, тобто не вжив заходів щодо оцінки спірного майна щодо витребування якого заявлено вимоги, а також не вніс на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна.

При цьому, суд зауважує, що згідно ч. 5 статті 12 Цивільного кодексу України добросовісність набувача презюмується, тобто, незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (постанова ВП ВС від 20.11.2018 у справі №907/50/16).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2022 року у справі №908/976/19 виснувала, зокрема, що перевірка добросовісності набувача цього майна здійснюється саме при вирішенні питання про витребування/повернення майна.

Добросовісність чи недобросовісність особи це правовий висновок, який робиться судом на підставі встановлених обставин справи, які можуть про це свідчити. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/20528/21.

Щодо позиції прокурора, що ч. 4 ст. 177 ЦПК України не має зворотної дії у часі, та не може бути застосована до вказаного позову, який подано до суду до зазначених змін у законодавстві, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Зміна предмету позову є окремою процесуальною дією, тож позивач має привести позов зі зміненим предметом у відповідність до вимог ЦПК України, які діють на момент зміни предмету позову.

Окрім того, ч. 11 ст. 187 ЦПК України дозволяє суду, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, залишити позовну заяву без руху.

Також обов`язковість врахування положень Закону України від 12 березня 2025 року № 4292-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» відображено у постановах ВС, зокрема у постановах від 30 квітня 2025 року у справі №686/14711/21, 07 травня 2025 року у справі №128/680/21, від 21 травня 2025 року у справі №678/1280/21.

Однак прокурор змінивши предмет позову на позовні вимоги про витребування спірної земельної ділянки у відповідача, добросовісність якого, як набувача спірної земельної ділянки презюмується, після набрання чинності Законом № 4292-ІХ, не виконав вимог, встановлених частиною 4 статті 177 ЦПК України, тобто не вжив заходів щодо оцінки спірного майна щодо витребування якого заявлено вимоги, а також не вніс на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна, недоліки, зазначені в ухвалі суду від 09 жовтня 2025 року не виконав.

Відповідно до ч. 13 ст. 187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Оскільки, у визначений ухвалою строк, недоліки позовної заяви не були усунуті, згідно до ч. 13 ст. 187 ЦПК України позовну заяву слід залишити без розгляду.

У відповідності до ч. 9 ст.158 ЦПК України слід скасувати заходи забезпечення позову, застосовані у цій справі ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.12.2023 року.

Окрім того, 27.10.2025 року до суду від представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) адвоката Лисенка Я.О. надійшла заява про залишення зустрічного позову без розгляду.

Статтею 257 ч. 1 п. 5 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Враховуючи те, що представником відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) надано до суду заяву про залишення зустрічного позову без розгляду на стадії підготовчого судового провадження, до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне задовольнити зазначену заяву та залишити зустрічну позовну заяву без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст. 3, 158, 177, 185, 187, 257,260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі: Димерської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки залишити без розгляду на підставі ч. 13 ст. 187 ЦПК України.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Вишгородської окружної прокуратури Київської області, Димерської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку - залишити без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Скасувати заходи забезпечення позову та зняти арешт та заборону державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників на земельні ділянки з кадастровим номером :15:127:0738 площею 0,1415 га та з кадастровим номером :15:127:0737 площею 0,0546 га, які належать ОСОБА_1 , накладені ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.12.2023 року по справі № 363/1356/23.

Направити копію ухвали учасникам розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.А. Свєтушкіна