Справа № 208/6923/25
Провадження № 2/211/3433/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Мариненко Е.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Очеретинської селищної військової адміністрації Покровського району Донецької області та просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . На підставі її заяви було відкрито спадкову справу приватним нотаріусом Шемчук Н.Б.

Спадковим майном є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок належав її чоловіку, на праві власності.

Для реєстрації в Реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності її чоловіка звернулась до державного реєстратора. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг м.Покровська Донецької області прийняв Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 76991122 від 04.02.2025 року через те, що документи Бюро технічної інвентаризації м.Донецьк знаходиться на окупованій території, та неможливо встановити наявність чи відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на такий об`єкт.

Оскільки вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно у звичайному нотаріальному порядку, то вимушена звертатись до суду за визнанням права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 20 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази у справі.

У судове засідання сторони у справі не з`явились.

В прохальній частині позову ОСОБА_1 просила справу розглянути без її участі.

Відповідач Очеретинська селищна військова адміністрація Покровського району Донецької області в особі начальника адміністрації Коваленка М. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника, заперечень щодо вимог позивача не мають, просять справу розглянути за наявними матеріалами та прийняти рішення на розсуд суду.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Оскільки відповідач фактично визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, суд, враховуючи положення статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( колишня назва АДРЕСА_2 ).

Відповідно до статей 1216-1218, 1220, 1222, 1223 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1273 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , з заявами про прийняття спадщини звернулась дружина спадкодавця ОСОБА_1 . Його діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали до нотаріуса заяви про відмову від прийняття належної їм за законом частки спадщини після померлого батька.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У видачі свідоцтва нотаріусом позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що нею не подано належним чином оформлений документ, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок.

У статтях 15 та 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, та одним із способів захисту прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Але як вбачається з матеріалів цивільної справи та спадкової справи у позивача наразі виникли реальні умови, які обмежують його право у реалізації ним своїх прав на належне йому спадкове майно.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 392 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, беручи до уваги фактичне визнання позову відповідачем, суд вважає встановленим, що чоловік позивачки ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на законних підставах володів житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ( колишня назва АДРЕСА_3 , та колишня назва АДРЕСА_2 ). Тому суд вважає, що є правові підстави для визнання за позивачем права власності на вказане вище нерухоме майно в порядку спадкування за законом, оскільки іншого шляху для захисту прав позивача немає, тому позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 200, 206, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( колишня назва АДРЕСА_1 , та колишня назва АДРЕСА_2 ).

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. О. Рагозіна