Справа № 682/2079/25
Провадження № 2/682/1232/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2025 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Матвєєвої Н.В.
з участю секретарки судових засідань Кисельової А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу № 682/2079/25 в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Маринюк Сергій Олександрович до Крупецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Маринюк С.О. звернулася до суду із позовом до Крупецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається зі спадкового майна, а саме права на земельну частку пай, що знаходиться на території колишньої Полянської сільської ради Славутського району Хмельницької області. Після його смерті спадкова справа заведена в державній нотаріальній конторі. Згідно довідки сільської ради та повідомлення державного нотаріуса спадкоємцем після його смерті є позивачка.
Позивачка звернулася до нотаріуса з проханням оформити спадщину та видати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , але нотаріус повідомив позивачку про те, що їй необхідно звернутися з позовною заявою до суду про визнання права на земельну частку пай, бо сертифікат про право на земельну частку пай, виданий після смерті ОСОБА_2 . Спадкодавець ОСОБА_2 дійсно мав право на земельну частку (пай), так як у відповідності до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. ОСОБА_2 на момент розпаювання, видання Президентом вказаного Указу був живий та залишався членом сільськогосподарського підприємства, його право на земельну частку пай не припинилося і ОСОБА_2 дійсно мав право на земельну частку (пай). Як вказано в сертифікаті його видано на ім`я ОСОБА_2 , а згідно свідоцтва про смерть ім`я спадкодавця ОСОБА_2 , ідентичність даних власних імен підтверджується висновком лінгвістичної експертизи.
Позивачка та її представник просили суд визнати за ОСОБА_1 право на спадкове майно, а саме: земельну частку (пай) розміром 3,40 умовних кадастрових гектарів, із земель колишнього КСП «Надія» с.Полянь Славутського (Шепетівського району) Хмельницької області, яке належало спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ№0318617.
Ухвалою суду від 12.08.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, ухвалою суду від 14.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх із позивачкою відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з урахуванням уточнень поданих 28.10.2025 року.
Від представника відповідача - Крупецької сільської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, при розгляді справи покладається на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Полянською сільською радою Славутського району Хмельницької області.
Після смерті ОСОБА_2 . Славутською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №21/2025, яка витребувана та досліджена судом.
Із матеріалів спадкової справи слідує, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняла ОСОБА_1 , інші спадкоємці відсутні.
Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0318617, який виданий 11.06.1997 року, зазначено, що ОСОБА_2 є власником земельної частки (паю) розміром 3,45 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території колишньої Полянської сільської ради Славутського району Хмельницької області.
Відповідно до заповіту від 17.02.1992 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Полянської сільської ради Ліпською Л.П., ОСОБА_2 все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також те, на що за законом матиме право заповідав ОСОБА_3 .
03.06.1994 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 , після укладання шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_5 , що підтверджуюється копією свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадського стану м.Здолбунів.
Відповідно до паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Здолбунівським РВ УМВС України в Рівненській області від 25.10.1997 року, позивачка зазначена як ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 524 ЦК України (1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
Відповідно до ст. 525, 526, 527, 534 ЦК України (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.
Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини.
Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.
Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.
Згідно зі ст. 549 ЦК України (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.
Також у відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Як вбачається із доказів досліджених судом, позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , інші спадкоємці відсутні, за життя ОСОБА_2 набув право на земельну частку (пай) розміром 3,45 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території колишньої Полянської сільської ради Славутського району Хмельницької області та підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0318617, виданим 11.06.1997 року. Позивачка позбавлена можливості оформити спадщину на спадкове майно у позасудовому порядку, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0318617, виданий 11.06.1997 року після смерті спадкодавця, а також в ньому допущено помилку у по батькові спадкодавця, замість " ОСОБА_6 " вказано " ОСОБА_7 ", але відповідно до експертного висновку від 01.08.2025 року по батькові ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є ідентичними. Право спадкодавця на спадкове майно ніким не оспорюється, позивачка вступила в управління майном після смерті ОСОБА_2 , тобто своєчасно прийняла спадщину за заповітом в порядку ст.549 ч.1 ЦК України 1963 року, а тому є підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно.
Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_2 через розбіжності у правовстановлюючому документі та свідоцтві про смерть спадкодавця, суд беручи до уваги, що позивачка згідно з вимогами ЦК України прийняла спадщину, право власності спадкодавця на спадкове майно ніким не оспорюється, вважає, що позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування за заповітом права на земельну частку (пай) ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 524, 525, 526, 527, 534, 549 ЦК України (1963 року), ст. 4-13, 17, 18, 263, 265, 273, 352-355 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 право на спадкове майно, а саме: земельну частку пай розміром 3,40 (три цілих сорок сотих) умовних кадастрових гектарів, з земель колишнього КСП «Надія» с.Полянь Славутського (після децентралізації - Шепетівського району) Хмельницької області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ№0318617.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням https://sl.km.court.gov.ua/sud2214/ або в підсистемі "Електронний суд".

Головуючий суддя Матвєєва Н. В.