КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 753/1619/25 Головуючий у суді першої інстанції - Комарцева Л.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Павленком Святославом Олеговичем на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 квітня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.04.2024 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16:00 розміщену статтю під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 ?»: «Охоронна компанія «Шериф» існує на українському ринку з 2003 року та зараз намагається показати себе у публічному полі однією з найбільших у цій сфері. Ми дізналися про керівника цієї охоронної структури ОСОБА_3 і методи його роботи дещо більше. І схоже, що він є не зовсім таким, яким хоче здаватися для публіки. У своїх рекламних інтерв`ю власник компанії ОСОБА_4 «Шериф» часто підкреслює, що його бізнес не має нічого спільного з однойменними компаніями з Молдови та росії. Російська охоронна компанія «Шериф» працює на ринку з 1993 року (тоді ще як охоронно-детективне агентство), активно співпрацює з російськими державними органами, військовими, охороняла олімпійські об`єкти у Сочі тощо. Нинішні власники - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Молдавська корпорація «Шериф» донедавна контролювала економіку самопроголошеної республіки Придністров`я (має бізнес у різних секторах), існує теж з 1993 року. Власники молдавського «Шерифа» - виходець з КДБ ОСОБА_7 з українським громадянством, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші. Молдавська структура має бізнес і в Україні, у т.ч. інтернет-провайдер «Інтертелеком». Чи не успіхами бізнесменів з сусідніх країн міг надихнутися у 2003 році українець ОСОБА_4 , який заснував однойменну компанію «Шериф» в Україні? Сам він у рекламі пояснював, що подобається, як працюють шерифи у США, тому так і назвав свою фірму. До речі, російський « Шериф » на своїй батьківщині теж доволі впізнавана охоронна компанія. У всіх власників трьох холдингів в Україні, Молдові , росії, мабуть, були якісь спільні уподобання на момент початку бізнесу і, можливо, не лише вподобання.

Директором та співвласником українського охоронного холдингу « Шериф » (Sheriff) є підприємець ОСОБА_4 , який мешкає у Києві. Він сам походить з родини військового, навчався у Криворізькому військовому ліцеї, Сумському військовому інституті артилерії (з якого був відрахований на 3 курсі за бійки), пізніше у Київському політехнічному інституті на «менеджера організацій» та Національній академії держуправління. Навчаюсь у КПІ, працював охоронцем. У 2003 році створив і очолив охоронну компанію «Шериф», а у 2006 вже однойменний охоронний холдинг. Цікаво було б почути від ОСОБА_12 і те, хто був інвестором мільйонів гривень у цей бізнес для його запуску у 2000-ні роки.

З 2014 року компанія почала займатися охоронною сигналізацією. З 2019 року була досить відомою охоронною компанією у Києві та столичному регіоні. А у 2020 році вирішила «розширюватися» по Україні через франшизи. Але це більше схоже на медійний прояв, компанія має не так багато співробітників і клієнтів за межами Києва та області. У деяких містах, де компанія має об`єкти під охороною, взагалі відсутні її співробітники, а виїзди роблять охоронці та монтери від інших фірм-партнерів.

У 2015-2019 роках ОСОБА_4 був депутатом міськради Києва від партії «Об`єднання «Самопоміч», на обрання витратив 300-400 тис. грн. Був членом депутатської комісії Київради з питань освіти, науки, сім`ї, молоді та спорту. При цьому часто пропускав засідання та не опублікував депутатські звіти за 2018 та 2019 роки. А у період між 2007-2012 роках встиг побути помічником народного депутата від ОСОБА_13 ОСОБА_14 , у 2006-2010 роках ОСОБА_1 був депутатом Дарницької районної ради Києва від БЮТ.

З політикою ОСОБА_12 закінчив, але є спортсменом та активним учасником спортивних об`єднань. А завершення політичних протистоянь дозволяє співпрацювати з владою Києва, до якої він був в опозиції, маючи депутатський значок. Без політичної залежності бізнес почав розширюватися швидше. Сотні фірм, з яких лише декілька працюють

Якщо поглянути структуру бізнесу умовної групи «Шериф», то виникають певні питання. Річ у тім, що на ОСОБА_3 зареєстровано близько 112 фірм. З них лише 4 протягом 2022 року вели господарську діяльність та мали річний сукупно дохід у майже 34 млн грн. До того і сам ОСОБА_4 зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

Ще 97 фірм зареєстровано на дружину ОСОБА_3 , з яких 61 приносила доходи (загалом за 2022 рік - понад 187 млн грн). При цьому у частині фірм з доходами понад 5 млн грн обліковується всього 1 штатний співробітник (ТОВ «Шериф-Еліт 01», ТОВ «Шериф-Тернопіль», ТОВ «Шериф-Луцьк», ТОВ «Шериф-Пульт 046», ТОВ «Шериф-Реагування» та декілька інших). До сімейного бізнесу відноситься й охоронна компанія «Грізлі» (Grizzly). ОСОБА_16 також є ФОПом з 2% єдиного податку.

Частина бізнесу записана на родичів дружини ексдепутата. Батькам дружини ОСОБА_3 належить 89 фірм, дохід яких за 2022 рік склав 257,5 млн грн. З цікавого: тещі ОСОБА_3 належить «Детективно-охоронне агентство «Грізлі», де працюють 2 людини та яке заробило у 2022 році 5 млн. 772 тис. 600 грн. Як стало відомо, теща бізнесмена страждає на хворобу Альцгеймера. Це означає, що людина може не орієнтуватися у просторі, втрачати пам`ять та не розуміти, що відбувається навколо, і потребує догляду. При цьому вона залишається власницею охоронного бізнесу з річним оборотом у майже 143 млн грн.

10 підприємств належать ОСОБА_17 - дружині брата ОСОБА_18 , але вони у 2022 році не вели фінансової діяльності. Ще 3 фірми належать брату ОСОБА_1 , проте вони займаються торгівлею. Частина компаній можуть належати людям, які працюють або працювали у «Шерифі». Не варто дивуватися захмарним цифрам - маються на увазі доходи компаній, а видатки деяких з них можуть бути більшими за доходи, відповідно фірми можуть йти у мінус.

Таке розмаїття фірм викликає питання щодо прозорості роботи всієї структури. При цьому частина фірм є платниками ПДВ, частина фірм на спрощеній системі оподаткування з 5% податку від прибутків. Частина взагалі на папері існує. Вірогідно, це робиться для оптимізації оподаткування та отримання більших прибутків. А ще на випадок проблем з правоохоронцями - щоб заплутати їх.

Можливо, частина працівників не оформлені на фірми, а надають послуги за цивільноправовими договорами або як ФОПи (якщо є мінливість кадрів). Можливо, фірма уникає оподаткування по частині співробітників. Це питання могло б зацікавити Мінсоцполітики та податкову - як 300 співробітників охороняють об`єкти, працюючи у фірмах з оборотом півмільярда гривень (хоча за словами ОСОБА_1 співробітників понад 2,5 тисячі)? Але це наше припущення. Так робити вигідніше, ніж тримати співробітників у штаті та платити стабільну зарплату, а ще відраховувати з неї 40,5% податків. І так простіше тимчасово перекидати співробітників з однієї фірми на іншу. Але на ці питання може відповісти лише сам ОСОБА_4 або його топменеджмент. ОСОБА_1 уникає війни чи готує запасний план?

За даними з наших джерел, значну частину свого часу бізнесмен проводить за кордоном, зазвичай у Швейцарії (214 дні у 2023 році та 212 дні у 2022 році загалом у Європі), а не в Україні. Що він там робить - пояснити важко. Туди він перевіз свою родину та знаходиться з ними. Також перебування за кордоном може дати змогу отримати посвідку на постійне проживання у цій країні.

Можуть бути й інші причини. Наприклад, спілкування з росіянами та російським бізнесом, який значною мірою теж освоював європейські країни. Багато бізнесменів надають перевагу роботі та проживанню саме у Європі.

Все це добре, але не виправдовує перебування у Європі протягом більшої частини року. А на фоні чуток про погіршення ситуації на фронті в Україні перенесення бізнесу за кордон виглядає логічним. Тим паче за словами ОСОБА_1 він втратив десь 30% доходів в Україні. А якщо в Україні ситуація різко погіршиться, то можна буде переїхати до Європи та продовжити бізнес вже там. Це б відрізняло керівника холдингу від учасників «Батальйону Монако» та «Віденського ТрО», коли українські багатії просто витрачають зароблене раніше у столицях найдорожчих країн. Також можлива причина - потенційні проблеми з українськими правоохоронцями, які могли б паралізувати роботу бізнесу в Україні.

Цікаво, що наприкінці лютого 2022 року компанія «Шериф» пообіцяла по 1 тисячі доларів за кожен підбитий або знищений російський танк у Києві та Київській області. За іншу підбиту техніку пообіцяли по 500 доларів. Відтоді ніякої інформації про виплати не було, навіть у рекламних матеріалах для ЗМІ. Отже, це лише був піар для розкрутки фірми та безвідповідальні обіцянки. Хоча гроші, які потрібно було виплатити, не такі й значні для компанії. І виплата їх була б ще кращим піаром та проявом патріотичної позиції. Сподіваємося, військові, поліціянти, прикордонники, ТрО, спецслужбісти, які обороняли та звільняли Київщину, дійсно щось отримали від компаній ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 » - жертва шахраїв чи активний користувач заборонених послуг?

Також нам трапилася сторінка ОСОБА_12 у російській соцмережі «Вконтакте». Його сторінки використовували не для найкращих цілей. У 2016 році ОСОБА_12 вже видаляв сторінку у цій соцмережі. У 2017 році « Вконтакте » було заборонено в Україні. У 2018 році на той момент депутат Київради відновив свою сторінку у цій мережі. Востаннє він туди заходив 29 лютого 2024 року. При цьому користується нею у конфіденційному режимі через спеціальний російський сайт. Завдяки цьому звичайним користувачам не буде показуватися, коли він був онлайн.

Для чого він це робить? З ким він там спілкується? Чому не можна спілкуватися не забороненими засобами та тими, які не контролюються російськими спецслужбами? Telegram, Facebook, Viber, WhatsApp, Signal, Skype, Zoom тощо у допомогу.

До речі, заборонена соцмережа «Вконтакте» зараз на 100% належить холдингу державного банку країни-агресора «ВТБ», який фінансує війну проти України та знаходиться під санкціями. А очолює компанію VK син заступника голови адміністрація володимирапутіна та одного з ідейних натхненників війни росії проти України ОСОБА_20 . Ще більш справжніх та ідейних рашистів годі й шукати.

Рашистська помийна яма, яку можуть читати співробітники російських спецслужб, не найкраще місця для витрати часу українським бізнесменом. До того ж співробітники російського ФСБ за потреби можуть дослідити листування ОСОБА_1 з іншими, навіть якщо він його видалить. На своїй сторінці ОСОБА_4 нічого не пише і не змінює. Людям хотілося б побачити слова засудження російської агресії від відомої персони. Але їх тут немає.

Група партії «Самопоміч», до якої входив ОСОБА_4 , перетворилася на групу з пошуку роботи у російському місті Самара «КАЛЫМ», «Работа Самара». Хоча там досі лишилися дописи українською мовою про тренінги, які проводила партія. Хтось з адміністраторів сторінки міг опинитися у росії та працювати вже там.

А от одна з груп української охоронної компанії Sheriff перетворилася у «ВКонтакті» на «Реальныеиндивидуалкигорода» - сервіс з пошуку повій у Києві та інших містах. Зараз ця сторінка заблокована вже через те, що у ній був сексуальний контент. Інша сторінка перетворилася на « Встречи на часик/ночь». З назви зрозуміло, що її спрямування таке ж.

Тобто фактично зі сторінки поважного бізнесмена та депутата Київської міської ради рекламувалися послуги з пошуку повій у Києві. Та і те, що вже колишній депутат на офіційній сторінці у соцмережі рашистів вказує такі «місця роботи» виглядає доволі комічно. Хоча цей нелегальний бізнес прибутковий та теж потребує охорони.

Вище одна з колишніх сторінок компанії у російській соцмережі, через яку шахраї займалися розпустою та заробляли. Натомість є ще одна сторінка, яку ніхто не чіпав та не перейменував. Чи не дивно це?

Разом з тим у ОСОБА_3 могли зберегтися ще якісь дружні зв`язки з росіянами. А зі своїми знайомими з країни-агресора може спілкуватися і зараз. Його дружина народилася у місті Витегра Вологодської області росії та раніше була громадянкою російської федерації.

Сам ОСОБА_4 хоч і народився в Сумах, а навчався у Кривому Розі та Києві, частину життя у дитинстві провів в Узбекистані, Туркменістані, росії - його батько був військовим та об`їздив половину Радянського Союзу. До війни з росією компанії ОСОБА_1 могли обмінюватися досвідом з колегами з росії. Методи роботи в охоронних компаніях різних країн схожі. А новинкам можна вчитися і від колег по фаху, у тому числі з країни-терориста.

Так, а де ж та світла сторона? У Швейцарії? Чи в росії? Можливо, пан ОСОБА_1 розкаже».

Позивач вказував, що інформація є недостовірною, оскільки жодних доказів на її підтвердження відповідач не надав. При цьому, вказана стаття негативно впливає на ділову репутацію позивача.

Посилаючись на викладене, позивач просив судвизнати недостовірною інформацію, розміщену та поширену у публікації під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати головного редактора видання Lenta.ua ОСОБА_2 видалити публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , викласти спростування про те, що факти, викладені в публікації не відповідають дійсності; стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 квітня 2025 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подавапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невстановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 квітня 2025 рокускасувати, увалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що інформація викладена у статті є фактичними твердженнями, є негативною, недостовірною, стосується безпосередньо позивача, тому порушує його немайнові права та має бути спростована.

Вказує, що головним редактором інтернет-видання, яке опублікувало статтю, є відповідач ОСОБА_2 , тому саме він є належним відповідачем по справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Вказує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

В судовому засіданні в апеляційномусудівзяв участьпредставник позивача адвокат Павленко С.О., якийпідтримавапеляційнускаргу, просивзадовольнитиїї з викладенихпідстав.

Іншіучасникисправи в судовезасідання не з`явилися, про час та місцерозглядусправиповідомленіналежним чином. Суд апеляційноїінстанціївизнав за можливерозглянути справу за відсутностіосіб, які не з`явилися, оскількиїх неявка не перешкоджаєапеляційномурозглядусправи(ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 23.04.2024 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16:00 розміщену статтю під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 »: «Охоронна компанія «Шериф» існує на українському ринку з 2003 року та зараз намагається показати себе у публічному полі однією з найбільших у цій сфері. Ми дізналися про керівника цієї охоронної структури ОСОБА_3 і методи його роботи дещо більше. І схоже, що він є не зовсім таким, яким хоче здаватися для публіки. У своїх рекламних інтерв`ю власник компанії ОСОБА_4 «Шериф» часто підкреслює, що його бізнес не має нічого спільного з однойменними компаніями з Молдови та росії. Російська охоронна компанія «Шериф» працює на ринку з 1993 року (тоді ще як охоронно-детективне агентство), активно співпрацює з російськими державними органами, військовими, охороняла олімпійські об`єкти у Сочі тощо. Нинішні власники - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Молдавська корпорація «Шериф» донедавна контролювала економіку самопроголошеної республіки Придністров`я (має бізнес у різних секторах), існує теж з 1993 року. Власники молдавського «Шерифа» - виходець з КДБ ОСОБА_7 з українським громадянством, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші. Молдавська структура має бізнес і в Україні, у т.ч. інтернет-провайдер «Інтертелеком». Чи не успіхами бізнесменів з сусідніх країн міг надихнутися у 2003 році українець ОСОБА_4 , який заснував однойменну компанію «Шериф» в Україні? Сам він у рекламі пояснював, що подобається, як працюють шерифи у США, тому так і назвав свою фірму. До речі, російський « Шериф » на своїй батьківщині теж доволі впізнавана охоронна компанія. У всіх власників трьох холдингів в Україні, Молдові , росії, мабуть, були якісь спільні уподобання на момент початку бізнесу і, можливо, не лише вподобання.

Директором та співвласником українського охоронного холдингу « Шериф » (Sheriff) є підприємець ОСОБА_4 , який мешкає у Києві. Він сам походить з родини військового, навчався у Криворізькому військовому ліцеї, Сумському військовому інституті артилерії (з якого був відрахований на 3 курсі за бійки), пізніше у Київському політехнічному інституті на «менеджера організацій» та Національній академії держуправління. Навчаюсь у КПІ, працював охоронцем. У 2003 році створив і очолив охоронну компанію «Шериф», а у 2006 вже однойменний охоронний холдинг. Цікаво було б почути від ОСОБА_12 і те, хто був інвестором мільйонів гривень у цей бізнес для його запуску у 2000-ні роки.

З 2014 року компанія почала займатися охоронною сигналізацією. З 2019 року була досить відомою охоронною компанією у Києві та столичному регіоні. А у 2020 році вирішила «розширюватися» по Україні через франшизи. Але це більше схоже на медійний прояв, компанія має не так багато співробітників і клієнтів за межами Києва та області. У деяких містах, де компанія має об`єкти під охороною, взагалі відсутні її співробітники, а виїзди роблять охоронці та монтери від інших фірм-партнерів.

У 2015-2019 роках ОСОБА_4 був депутатом міськради Києва від партії «Об`єднання «Самопоміч», на обрання витратив 300-400 тис. грн. Був членом депутатської комісії Київради з питань освіти, науки, сім`ї, молоді та спорту. При цьому часто пропускав засідання та не опублікував депутатські звіти за 2018 та 2019 роки. А у період між 2007-2012 роках встиг побути помічником народного депутата від ОСОБА_13 ОСОБА_14 , у 2006-2010 роках ОСОБА_1 був депутатом Дарницької районної ради Києва від БЮТ.

З політикою ОСОБА_12 закінчив, але є спортсменом та активним учасником спортивних об`єднань. А завершення політичних протистоянь дозволяє співпрацювати з владою Києва, до якої він був в опозиції, маючи депутатський значок. Без політичної залежності бізнес почав розширюватися швидше. Сотні фірм, з яких лише декілька працюють

Якщо поглянути структуру бізнесу умовної групи «Шериф», то виникають певні питання. Річ у тім, що на ОСОБА_3 зареєстровано близько 112 фірм. З них лише 4 протягом 2022 року вели господарську діяльність та мали річний сукупно дохід у майже 34 млн грн. До того і сам ОСОБА_4 зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

Ще 97 фірм зареєстровано на дружину ОСОБА_3 , з яких 61 приносила доходи (загалом за 2022 рік - понад 187 млн грн). При цьому у частині фірм з доходами понад 5 млн грн обліковується всього 1 штатний співробітник (ТОВ «Шериф-Еліт 01», ТОВ «Шериф-Тернопіль», ТОВ «Шериф-Луцьк», ТОВ «Шериф-Пульт 046», ТОВ «Шериф-Реагування» та декілька інших). До сімейного бізнесу відноситься й охоронна компанія «Грізлі» (Grizzly). ОСОБА_16 також є ФОПом з 2% єдиного податку.

Частина бізнесу записана на родичів дружини ексдепутата. Батькам дружини ОСОБА_3 належить 89 фірм, дохід яких за 2022 рік склав 257,5 млн грн. З цікавого: тещі ОСОБА_3 належить «Детективно-охоронне агентство «Грізлі», де працюють 2 людини та яке заробило у 2022 році 5 млн. 772 тис. 600 грн. Як стало відомо, теща бізнесмена страждає на хворобу Альцгеймера. Це означає, що людина може не орієнтуватися у просторі, втрачати пам`ять та не розуміти, що відбувається навколо, і потребує догляду. При цьому вона залишається власницею охоронного бізнесу з річним оборотом у майже 143 млн грн.

10 підприємств належать ОСОБА_17 - дружині брата ОСОБА_18 , але вони у 2022 році не вели фінансової діяльності. Ще 3 фірми належать брату ОСОБА_1 , проте вони займаються торгівлею. Частина компаній можуть належати людям, які працюють або працювали у «Шерифі». Не варто дивуватися захмарним цифрам - маються на увазі доходи компаній, а видатки деяких з них можуть бути більшими за доходи, відповідно фірми можуть йти у мінус.

Таке розмаїття фірм викликає питання щодо прозорості роботи всієї структури. При цьому частина фірм є платниками ПДВ, частина фірм на спрощеній системі оподаткування з 5% податку від прибутків. Частина взагалі на папері існує. Вірогідно, це робиться для оптимізації оподаткування та отримання більших прибутків. А ще на випадок проблем з правоохоронцями - щоб заплутати їх.

Можливо, частина працівників не оформлені на фірми, а надають послуги за цивільноправовими договорами або як ФОПи (якщо є мінливість кадрів). Можливо, фірма уникає оподаткування по частині співробітників. Це питання могло б зацікавити Мінсоцполітики та податкову - як 300 співробітників охороняють об`єкти, працюючи у фірмах з оборотом півмільярда гривень (хоча за словами ОСОБА_1 співробітників понад 2,5 тисячі)? Але це наше припущення. Так робити вигідніше, ніж тримати співробітників у штаті та платити стабільну зарплату, а ще відраховувати з неї 40,5% податків. І так простіше тимчасово перекидати співробітників з однієї фірми на іншу. Але на ці питання може відповісти лише сам ОСОБА_4 або його топменеджмент. ОСОБА_1 уникає війни чи готує запасний план?

За даними з наших джерел, значну частину свого часу бізнесмен проводить за кордоном, зазвичай у Швейцарії (214 дні у 2023 році та 212 дні у 2022 році загалом у Європі), а не в Україні. Що він там робить - пояснити важко. Туди він перевіз свою родину та знаходиться з ними. Також перебування за кордоном може дати змогу отримати посвідку на постійне проживання у цій країні.

Можуть бути й інші причини. Наприклад, спілкування з росіянами та російським бізнесом, який значною мірою теж освоював європейські країни. Багато бізнесменів надають перевагу роботі та проживанню саме у Європі.

Все це добре, але не виправдовує перебування у Європі протягом більшої частини року. А на фоні чуток про погіршення ситуації на фронті в Україні перенесення бізнесу за кордон виглядає логічним. Тим паче за словами ОСОБА_1 він втратив десь 30% доходів в Україні. А якщо в Україні ситуація різко погіршиться, то можна буде переїхати до Європи та продовжити бізнес вже там. Це б відрізняло керівника холдингу від учасників «Батальйону Монако» та «Віденського ТрО», коли українські багатії просто витрачають зароблене раніше у столицях найдорожчих країн. Також можлива причина - потенційні проблеми з українськими правоохоронцями, які могли б паралізувати роботу бізнесу в Україні.

Цікаво, що наприкінці лютого 2022 року компанія «Шериф» пообіцяла по 1 тисячі доларів за кожен підбитий або знищений російський танк у Києві та Київській області. За іншу підбиту техніку пообіцяли по 500 доларів. Відтоді ніякої інформації про виплати не було, навіть у рекламних матеріалах для ЗМІ. Отже, це лише був піар для розкрутки фірми та безвідповідальні обіцянки. Хоча гроші, які потрібно було виплатити, не такі й значні для компанії. І виплата їх була б ще кращим піаром та проявом патріотичної позиції. Сподіваємося, військові, поліціянти, прикордонники, ТрО, спецслужбісти, які обороняли та звільняли Київщину, дійсно щось отримали від компаній ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 » - жертва шахраїв чи активний користувач заборонених послуг?

Також нам трапилася сторінка ОСОБА_12 у російській соцмережі «Вконтакте». Його сторінки використовували не для найкращих цілей. У 2016 році ОСОБА_12 вже видаляв сторінку у цій соцмережі. У 2017 році « Вконтакте » було заборонено в Україні. У 2018 році на той момент депутат Київради відновив свою сторінку у цій мережі. Востаннє він туди заходив 29 лютого 2024 року. При цьому користується нею у конфіденційному режимі через спеціальний російський сайт. Завдяки цьому звичайним користувачам не буде показуватися, коли він був онлайн.

Для чого він це робить? З ким він там спілкується? Чому не можна спілкуватися не забороненими засобами та тими, які не контролюються російськими спецслужбами? Telegram, Facebook, Viber, WhatsApp, Signal, Skype, Zoom тощо у допомогу.

До речі, заборонена соцмережа «Вконтакте» зараз на 100% належить холдингу державного банку країни-агресора «ВТБ», який фінансує війну проти України та знаходиться під санкціями. А очолює компанію VK син заступника голови адміністрація володимирапутіна та одного з ідейних натхненників війни росії проти України ОСОБА_20 . Ще більш справжніх та ідейних рашистів годі й шукати.

Рашистська помийна яма, яку можуть читати співробітники російських спецслужб, не найкраще місця для витрати часу українським бізнесменом. До того ж співробітники російського ФСБ за потреби можуть дослідити листування ОСОБА_1 з іншими, навіть якщо він його видалить. На своїй сторінці ОСОБА_4 нічого не пише і не змінює. Людям хотілося б побачити слова засудження російської агресії від відомої персони. Але їх тут немає.

Група партії «Самопоміч», до якої входив ОСОБА_4 , перетворилася на групу з пошуку роботи у російському місті Самара «КАЛЫМ», «Работа Самара». Хоча там досі лишилися дописи українською мовою про тренінги, які проводила партія. Хтось з адміністраторів сторінки міг опинитися у росії та працювати вже там.

А от одна з груп української охоронної компанії Sheriff перетворилася у «ВКонтакті» на «Реальныеиндивидуалкигорода» - сервіс з пошуку повій у Києві та інших містах. Зараз ця сторінка заблокована вже через те, що у ній був сексуальний контент. Інша сторінка перетворилася на « Встречи на часик/ночь». З назви зрозуміло, що її спрямування таке ж.

Тобто фактично зі сторінки поважного бізнесмена та депутата Київської міської ради рекламувалися послуги з пошуку повій у Києві. Та і те, що вже колишній депутат на офіційній сторінці у соцмережі рашистів вказує такі «місця роботи» виглядає доволі комічно. Хоча цей нелегальний бізнес прибутковий та теж потребує охорони.

Вище одна з колишніх сторінок компанії у російській соцмережі, через яку шахраї займалися розпустою та заробляли. Натомість є ще одна сторінка, яку ніхто не чіпав та не перейменував. Чи не дивно це?

Разом з тим у ОСОБА_3 могли зберегтися ще якісь дружні зв`язки з росіянами. А зі своїми знайомими з країни-агресора може спілкуватися і зараз. Його дружина народилася у місті Витегра Вологодської області росії та раніше була громадянкою російської федерації.

Сам ОСОБА_4 хоч і народився в Сумах, а навчався у Кривому Розі та Києві, частину життя у дитинстві провів в Узбекистані, Туркменістані, росії - його батько був військовим та об`їздив половину Радянського Союзу. До війни з росією компанії ОСОБА_1 могли обмінюватися досвідом з колегами з росії. Методи роботи в охоронних компаніях різних країн схожі. А новинкам можна вчитися і від колег по фаху, у тому числі з країни-терориста.

Так, а де ж та світла сторона? У Швейцарії? Чи в росії? Можливо, пан ОСОБА_1 розкаже» ( а. с. 10-16).

В обґрунтування вимог позовної заяви представник позивача посилався на те, що викладена у статті інформація не є достовірною, оскільки доказів на підтвердження достовірності висловлювань відповідач не надав.

Відповідно до ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині четвертій статті 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа під час виконання своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Відповідно до частини четвертої статті 277 ЦК України в разі поширення недостовірної інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи й не під час виконання посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявлені до ОСОБА_2 , позивач стверджував, що відповідач є головним редактором інтернет-видання, яке опублікувало статтю, тому саме він є належним відповідачем по справі.

Разом з цим, під час розгляду справи у суді першої інстанції, 25.04.2025 відповідач звернувся до суду із заявою у якій вказав про те, що не є власником сайту Lenta.ua, не є реєстрантом доменного імені.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі «Інтернет» є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише в разі неможливості розгляду справи без його участі.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належнимвідповідачемє власниквеб-сайта,на якому розміщено зазначенийінформаційнийматеріал,оскільки самевінстворив технологічнуможливістьтаумовидляпоширення недостовірної інформації.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію,розміщена в мережі Інтернет наінформаційному ресурсі,зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами,щорегулюютьдіяльністьзасобів масової інформації.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 439/1469/15-ц.

У справі, що переглядається, встановлено, що публікація під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16:00.

Авторство статті не зазначено.

Разом з цим, позивач не надав суду належних доказів того, що ОСОБА_2 є автором публікації на веб-сайті https://lenta.ua/ або власником вказаного веб-сайту.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання позивача на рішення суду у справі № 753/15787/20 за позовом ОСОБА_22 до головного редактора Інтернет-видання Lenta.ua ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, як доказ того, що ОСОБА_2 є головним редактором видання Lenta.ua, оскільки в силу вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Однак, справа №753/15787/20 не стосується ані заявленогов межах даної справи позову, ані прав та обов`язків позивача у даній справі.

Отже, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 у зв`язку із тим, що його вимоги заявлено до неналежного відповідача.

Доводи апеляційної скарги позивачаповторюють доводи його позовної заяви, належна оцінка яким надана судом першої інстанції, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам та обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

АпеляційнускаргуОСОБА_1, яка подана адвокатом Павленком Святославом Олеговичем залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду містаКиєвавід 28 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено29 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома