У Х В А Л А

20 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 461/1743/23

провадження № 61-11875ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Папуги Софії Василівни на рішення Галицького районного суду м. Львова

від 05 грудня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 21 серпня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, поділ майна подружжя, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила:

- встановити факт її спільного з громадянином Турецької Республіки ОСОБА_4 проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 серпня 2017 року до 19 листопада 2020 року;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею

75,5 кв. м, укладений 02 грудня 2022 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Думою Г. М.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею

36,5 кв. м, укладений 10 лютого 2023 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Думою Г. М.;

- в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за нею право власності на нерухоме майно, яке знаходиться в Україні, а саме:

квартиру АДРЕСА_3 ;

квартиру АДРЕСА_4 ;

квартиру

АДРЕСА_5 ;

квартиру

АДРЕСА_6 ;

квартиру АДРЕСА_7 ;

- в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за громадянином Турецької Республіки ОСОБА_4 право власності на нерухоме майно, яке було придбане за період з 2016 року до 2022 року та знаходиться в Турецькій Республіці.

05 грудня 2024 року рішенням Галицького районного суду м. Львова позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу громадянки України ОСОБА_1 та громадянина Турецької Республіки ОСОБА_2 у період з 01 серпня 2017 року до 19 листопада 2020 року.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 , загальною площею

75,5 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101)

від 02 грудня 2022 року, серія та номер 8020, виданий 02 грудня 2022 року, видавник: Дума Г. М., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) від 10 лютого 2023 року, серія та номер 714, виданий 10 лютого 2023 року, видавник:

Дума Г. М., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

21 серпня 2025 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 грудня 2024 року залишено без змін.

У вересні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Папуга С. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Галицького районного суду

м. Львова від 05 грудня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року, в якій просить їх скасувати в частині відмови в задоволенні позову про поділ майна подружжя та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

03 жовтня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

09 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, зі змісту якої та доданих до неї додатків встановлено виконання особою, яка подає касаційну скаргу, вимог ухвали.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі

№ 522/1528/15-ц, від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2021 року в справі № 761/38133/19,

від 04 жовтня 2023 року в справі № 691/1240/18, від 04 жовтня 2023 року в справі № 691/1240/18, від 14 лютого 2024 року в справі № 752/18272/18, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вказує, що суди необґрунтовано відмовили в задоволенні клопотання про звернення із судовим дорученням, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Папуги Софії Василівни на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 грудня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року.

Витребувати із Галицького районного суду м. Львова цивільну справу № 461/1743/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, поділ майна подружжя, визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська