Справа № 509/3495/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

боржника (заявника) Старченка Г.С.

представниці стягувачів ТОВ «ООЕК» Сивоконь А.О. (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.-щі Овідіополь, в режимі відеоконференції заяву боржника (відповідача) ОСОБА_1 про розстрочення виконання заочного рішення Овідіопольського райсуду суду Одеської області від 08.12.2022 р. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, -

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.12.2022 р., проведеного в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін згідно ухвали суду від 12.09.2022 р. - позов ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію задоволений та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ООЕК» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 69649,34 грн. і судовий збір у сумі 2481 грн.

Ухвалою суду від 20.02.2024 р. в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.12.2022 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію відмовлено.

5 вересня 2025 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про розстрочення виконання заочного рішення суду у даній цивільній справі на суму боргу в загальній сумі 72130,34 грн. (борг за спожиту електричну енергію в розмірі 69649,34 грн. та судовий збір у сумі 2481 грн.) терміном на 12 місяців, мотивуючи це відсутністю у нього роботи та заробітку, і як слід, тяжким матеріальним становищем, а також станом здоров?я і лікуванням від хвороби.

Боржник ОСОБА_1 в сдовому засіданні повністю підтримав свою заяву, яку просив задовольнити.

Представниця стягувачів ТОВ «ООЕК» в судовому засіданні категорично заперечувала проти надання боржнику ОСОБА_1 розстрочки з підстав відсутності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, а також довготривалої несплати боргу за спожиту електроенергію, який утворився за період з січня 2019 р. по травень 2022 р. в розмірі 69649,34 грн., і за час розгляду справи заборгованість ОСОБА_1 поступово збільшилась за іншими розрахунковими періодами, оскільки останнім продовжувалось невиконання умов договору, в частині оплати спожитої електричної енергії, у зв`язку з чим виникла заборгованість за спожиту електричну енергію наступних розрахункових періодів. Зазначає, що між ТОВ «ООЕК» та боржником ОСОБА_1 вже двічі укладались договори про розстрочення погашення заборгованості № 5029482 від 27.09.2021 року та № 5029480 від 19.01.2024 року, які наявні в матеріалах справи, проте зобов`язання, покладені на боржника за договорами виконані не були, а заборгованість лише зростала, тому стягувач ТОВ «ООЕК» має обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 і в подальшому не буде виконувати розстрочене рішення суду про погашення заборгованості, беручи до уваги посилання боржника на свою хворобу та тривалість проходження лікування, однак, з виписок № 36691-2025 та № 20036 із медичної карти хворого наданих до заяви ОСОБА_1 , вбачається, що на лікуванні останній перебував з 24.07.2025 р. до 04.08.2025 р., та з 29.08.2025 р. по 01.09.2025 р., а в задоволенні у перегляді заочного рішення бржнику було відмовлено ще 20.02.2024 р., і саме з цього моменту ОСОБА_1 був зобов`язаний виконати рішення суду та сплатити заборгованість, чого ним зроблено не було, а отже перебування останнього на лікарняному у вищезазначені періоди, не є обставинами, які б унеможливлювали вчасного виконання рішення суду по справі. У зв?язку чим, просила суд, відмовити у задоволенні заяви боржника, з підстав, викладених у письмових запереченнях на заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду (а.с. 121-124).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про розстрочення виконання рішення суду з доданими до неї документальними доказами, суд дійшов наступних висновків.

Так судом встановлено, що заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.12.2022 р., проведеного в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін згідно ухвали суду від 12.09.2022 р. - позов ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію задоволений та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ООЕК» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 69649,34 грн. і судовий збір у сумі 2481 грн. (а.с. 28-32).

Ухвалою суду від 20.02.2024 р. в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 08.12.2022 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію відмовлено (а.с. 99-102).

5 вересня 2025 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про розстрочення виконання заочного рішення суду у даній цивільній справі на суму боргу в загальній сумі 72130,34 грн. (борг за спожиту електричну енергію в розмірі 69649,34 грн. та судовий збір у сумі 2481 грн.) терміном на 12 місяців, мотивуючи це відсутністю у нього роботи та заробітку, і як слід, тяжким матеріальним становищем, а також станом здоров?я і лікуванням від хвороби.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.ч. 1,3,4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов?язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов?язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об?єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об?єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконується частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо).

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов?язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18.

Як вбачається із вищезазначених норм Закону, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Проте, в порушення приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, боржником ОСОБА_1 не було доведено суду наявність обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно із роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов?язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» - під час розгляду заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 435 ЦПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Так, у своїй заяві боржник ОСОБА_1 , як одну з підстав розстрочення виконання рішення, посилається на хворобу та тривалість проходження лікування.

В той же час, з виписок № 36691-2025 та № 20036 із медичної карти хворого, вбачається, що на лікуванні ОСОБА_1 перебував з 24.07.2025 року до 04.08.2025 року, та з 29.08.2025 року по 01.09.2025 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, у перегляді заочного рішення боржнику було відмовлено ще 20.02.2024 року, тобто саме з цього моменту, ОСОБА_1 , був зобов`язаний виконати рішення суду та сплатити заборгованість. Отже перебування останнього на лікарняному у вищезазначені періоди, не є обставинами, які б унеможливлювали виконання рішення суду по справі № 509/3495/22, вчасно (а.с. 105-108).

Також, боржник у своїй заяві зазначає про несприятливу фінансову ситуацію, що пов`язана з безробіттям, надавши відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з І кварталу 2022 року по IV квартал 2024 року, що на його переконання є достатньою підставою для розстрочення виконання судового рішення по справі № 509/3495/22 (а.с. 109).

Суд звертає увагу на те, що матеріальний стан боржника - не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

В той же час, боржником - не надано до суду жодних належних та допустимих документальних доказів відсутності у нього будь-яких коштів на рахунках чи відсутність у нього майна, на яке може бути звернуто стягнення, а отже не доведено винятковість обставин неможливості виконання рішення суду (а.с. 71,87-88).

Крім того, в своїй заяві про розстрочення виконання судового рішення, боржник не зазначив, за рахунок яких грошових коштів буде погашена ним заборгованість, яка стягнута за рішенням суду 08.12.2022 р., що на думку суду свідчить лише про можливість у майбутньому, при можливості, за умови існування у нього грошей, розрахуватися із заборгованістю перед ТОВ «ООЕК» за рішенням суду, яке набрало законної сили та дає підстави суду вважати, що вказана заява направлена на чергове затягування виконання рішення суду.

В судовому рішенні було звернуто увагу на те, що боржник ОСОБА_1 - регулярно не дотримувався вимог укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, в частині своєчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію, що і стало підставою для звернення до суду.

Більш того, позивачі (стягувачі) ТОВ «ООЕК» зазначало, що предметом спору в даній справі була заборгованість за спожиту електричну енергію у розрахункових періодах з січня 2019 року по травень 2022 року. В свою чергу, за час розгляду справи заборгованість боржника поступово збільшилась за іншими розрахунковими періодами, оскільки останнім свідомо продовжувалось невиконання умов договору, в частині оплати спожитої електричної енергії, у зв`язку з чим виникла заборгованість за спожиту електричну енергію наступних розрахункових періодів, окрім стягнутої судовим рішенням.

Суд зауважує, що між ТОВ «ООЕК» та ОСОБА_1 двічі укладались договори про розстрочення погашення заборгованості № 5029482 від 27.09.2021 року та № 5029480 від 19.01.2024 року (наявні у матеріалах справи), проте зобов`язання, покладені на боржника за договорами виконані не були, а заборгованість лише зростала і не сплачувалась ОСОБА_1 , що також свідчить про навмисне затягування виконання рішення суду (а.с. 83,90).

Отже, з наведеного вбачається, що боржник тривалий час перебуває у стані коли йому не нараховується жодних доходів, і він не пояснює суду доходи, з яких він має намір терміном на 12 місяців, сплачувати велику заборгованість за рішенням суду у сумі 72130,34 грн. (борг за спожиту електричну енергію в розмірі 69649,34 грн. та судовий збір у сумі 2481 грн.).

Також боржником не надано суду жодних належних доказів, що його тяжкий фінансовий стан є тимчасовим і, у разі здійснення відповідного розстрочення, він матиме об?єктивну можливість виконати рішення суду.

Отже, боржником не доведено, що в разі задоволення чи часткового задоволення заяви він зможе добровільно виконати судове рішення, адже відсутні жодні дані, які б об?єктивно свідчили про матеріальний стан заявника та з яких можливо дійти висновку, що запропонований заявником період розстрочення 12 місяців і суми щомісячних виплат дійсно знаходяться в межах його доходів та фінансових можливостей.

Таким чином, боржником не надано доказів, що у разі здійснення розстрочення на 12 місяців, останній, з огляду на розмір своїх доходів і фінансової спроможнсті, матиме можливість сплачувати щомісячно визначені платежі.

При вирішенні питання про надання розстрочки виконання рішення, суд в межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог - встановлює матеріальні інтереси обох сторін, які випливають із встановлених судом обставин.

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, так як необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з?ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14 липня 2020 року у справі № 908/1884/19.

Суд наголошує, що позивачі ТОВ «ООЕК» - є єдиним постачальником універсальних послуг на території Одеської області, та виконуючи функції постачальника електричної енергії, ТОВ «ООЕК» забезпечує стабільне постачання електричної енергії не лише населенню, а також органам державної влади та місцевого самоврядування, комунальним установам, закладам освіти, дитячим будинкам, лікарням, пологовим будинкам, військовим формуванням, правоохоронним органам, судам та іншим підприємствам, установам та організаціями, які мають стратегічне значення для всього регіону.

Відповідно до положень Закону України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ, будь-який електропостачальник - має право на своєчасне отримання коштів за поставлений товар, а споживачі зобов`язані своєчасно проводити розрахунки за спожиту електричну енергію для належного функціонування і діяльності на ринку електричної енергії.

Відповідно, така розстрочка боржнику ОСОБА_1 боргу за спожиту електроенергію, що була поставлена ТОВ «ООЕК» на об`єкт боржника (житловий будинок), не лише порушує вимоги закону щодо своєчасного розрахунку, але й підриває фінансово-господарську діяльність позивачів, що зумовлює вкрай невигідне становище останнього на ринку електричної енергії та спричиняє збільшенню дебіторської заборгованості, що негативно впливає на економіку компанії, враховуючи, що закупівля необхідного обсягу електричної енергії для споживачів здійснюється постачальником універсальної послуги за рахунок отриманих від споживачів (в тому числі боржника ОСОБА_1 ) грошових коштів за спожиту електричну енергію.

Отже, закупівля електричної енергії та розрахунки зі всіма учасниками ринку - напряму залежить від своєчасності оплати споживачами спожитої електричної енергії.

Таким чином, несвоєчасне виконання своїх зобов`язань споживачами електричної енергії ставить під загрозу можливість надалі здійснювати позивачами закупівлі електричної енергії для споживачів усієї Одеської області і викликає гострий дефіцит обігових коштів у постачальника універсальних послуг ТОВ «ООЕК», та тягне за собою подальші претензії учасників ринку щодо невиконання договірних зобов?язань, спричинюючи ризики «переддефолтного/дефолтного» стану постачальника універсальної послуги.

А отже, недотримання та порушення споживачами строків оплати, в тому числі планових платежів та попередньої оплати, впливає на виконання розрахунків, зокрема за передачу електричної енергії з оператором системи передачі, і враховуючи ситуацію, постачальники універсальних послуг не мають достатньо обігових коштів на покриття вищезазначених касових розривів.

Ситуація щодо збору з споживачів грошових коштів за спожиту електричну енергію значно ускладнилась у 2021-2022р., у зв`язку з дією певних обмежень встановлених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню i поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 р. № 530-IX щодо заборони припинення постачання електричної енергії та заборони нарахування штрафних санкцій побутовим споживачам. Розрахунки споживачів за спожиту електричну енергію ще більш погіршились з початком повномасштабної військової агресії рф проти України 24.02.2022 р., коли, окрім несплати за спожиту електричну енергію населенням, до позивачів масово надходять звернення від споживачів щодо перенесення строків оплати за спожиту електричну енергію у зв`язку з неможливістю виконання своїх зобов`язань.

Рівень оплати послуг з постачання електроенергії критично погіршився та суттєво зменшилися надходження грошових коштів до постачальників універсальних послуг, що позначилося на здатності виконувати договірні зобов`язання перед іншими учасниками ринку, зокрема перед оператором системи передачі. В умовах цієї кризи постачальники універсальних послуг вимушені в першу чергу розраховуватися за придбану електричну енергію на сегментах ринку, а вже в подальшому - сплачувати послуги оператору системи передачі, що призводить до неможливості виконувати ТОВ «ООЕК» у звичному режимі власні фінансові зобов`язання перед учасниками ринку, у тому числі перед оператором системи передачі, оскільки надходження грошових коштів за спожиту електричну енергію значно знизились.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, та беручи до уваги, що боржник не наводить інших обставин, які, на його думку, ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення суду, суд вважає, що вимоги щодо надання розстрочки є необґрунтованими.

Подібну за своїм змістом правову позиції викладена в постанові Верховного Суду № 2-54/08 від 21.02.2019 р., в якій зазначено, що при розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об?єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

У цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду - недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Тобто розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Керуючись ст.ст. 81,258-261,353-354,435 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви боржника (відповідача) ОСОБА_1 про розстрочення виконання заочного рішення Овідіопольського райсуду суду Одеської області від 08.12.2022 р. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлений та підписаний 03.11.2025 р.

Суддя Гандзій Д.М.