ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 369/11373/20

провадження № 61-2704св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кобець Тетяна Михайлівна,

на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2025 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М. Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.

у справі

за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач)

до

відповідачаПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - відповідач)

простягнення страхового відшкодування,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

ухвалив постанову про таке:

I. Вступ

1. У вересні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування.

2. Суд першої інстанції у позові відмовив, і його позицію підтримала апеляційна інстанція.

3. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі,подала апеляційну скаргу.

4. Апеляційний суд закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

5. ОСОБА_1 оскаржила судове рішення суду апеляційної інстанції

в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження вказала те, що апеляційний суд порушив норми матеріального та процесуального права при вирішенні питання про закриття апеляційного провадження.

6. Оскаржуване судове рішення переглядається в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку з чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.

II. Короткий зміст позовних вимог

7. У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до

відповідача про стягнення страхового відшкодування.

8. Позов обґрунтований так:

- 07 березня 2020 року близько 19 год 15 хв ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Kia Cerato», номерний знак НОМЕР_1 , на 25 км-50 м автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп», рухаючись в крайній правій смузі для руху після перестроювання в середню смугу для руху різко зменшила швидкість

і почала гальмувати, чим створила аварійну ситуацію автомобілю «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалась в середній смузі, та через раптову появу автомобіля «Kia Cerato», номерний знак НОМЕР_1 , загальмувала та змінила напрямок руху,

в результаті чого допустила зіткнення з відбійником, пошкодивши керований нею транспортний засіб;

- 17 лютого 2020 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП);

- 17 липня 2020 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито провадження у справі про притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_3 , належить на праві приватної власності позивачу;

- внаслідок ДТП автомобіль «Toyota Land Cruiser» зазнав значних пошкоджень, відновлювальний ремонт в результаті його пошкодження при ДТП без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу становить 274 347,78 грн;

- враховуючи, що автомобіль не підлягає ремонту і ринкова вартість вказаного автомобіля на момент пошкодження становить 187 367,94 грн,

а ринкова вартість у пошкодженому стані 68 078,17 грн, то відновлювальний ремонт з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу становить

119 289,77 грн, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 04 червня 2020 року;

- тобто, матеріальний збиток позивача внаслідок ДТП становить

119 289,77 грн;

- цивільно-правова відповідальність власника «Kia Cerato», номерний знак НОМЕР_1 , застрахована відповідачем, що підтверджується полісом страхування;

- 23 червня 2020 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, оскільки були відсутні докази щодо встановлення вини винної особи у ДТП;

- 20 серпня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування матеріального збитку у межах ліміту відповідальності у розмірі 100 000 грн з відповідними додатками, зокрема, постановами;

- 21 серпня 2020 року відповідач отримав заяву, проте на день подачі позову відповіді не надав.

9. Враховуючи викладене, позивачпросив:

- стягнути з відповідача страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у вигляді фактичного пошкодження транспортного засобу у межах ліміту відповідальності у розмірі 100 000 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору, за професійну правничу допомогу та експертне автотоварознавче дослідження у розмірі 18 500 грн.

ІII. Короткий зміст судових рішень

10. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 31 грудня 2020 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року, у позові відмовлено.

11. Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач документально не підтвердив розмір і оплату проведеного ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт.

IV. Короткий зміст оскаржуваної ухвали апеляційного суду

12. Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 січня 2025 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі

у справі ОСОБА_1 закрито.

13. Закривши провадження у справі, апеляційний суд виходив з такого:

- позивач міг звернутись до страхової компанії для виплати страхового відшкодування, а у разі якщо вказаної страхової виплати не вистачить для відновлювального ремонту, звернутись до винуватця ДТП для такого відшкодування;

- предметом спору є саме відшкодування страхової виплати страховиком, а не винуватцем ДТП;

- у мотивувальній частині рішеннясуду першої інстанції немаєвисновків про права та обов`язки ОСОБА_1 , також такі висновки відсутні

і в резолютивній частині рішення;

- вказаним рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося.

V. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

14. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

15. Касаційна скарга мотивована таким:

- фактично спір між сторонами виник з договірних правовідносин, стороною яких була ОСОБА_1 , щодо стягнення страхового відшкодування в межах страхової суми;

- розмір страхового відшкодування безпосередньо впливає на обсяг відповідальності ОСОБА_1 перед потерпілою особою ОСОБА_4 відповідно до статті 1194 Цивільного кодексуУкраїни (далі - ЦК);

- ОСОБА_1 не було повідомлено про відкриття провадження у справі

та не залучено до участі у справі як третю особу;

- предметом спору є правильністьвизначення страховиком розміру страхового відшкодування, виплаченого на користь власника пошкодженого автомобіля за наслідками ДТП, винною у скоєнні якої була визнана

ОСОБА_1 , яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність

у відповідача, і з яким позивач незгоден;

- тому правовідносини, які склалися між позивачем, відповідачем

і особою, яка не брала участі у справі, є правовідносинами, між потерпілого особою, страховиком і страхувальником, які є взаємопов`язаними;

- висновок апеляційного суду про те, що спірним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося є помилковим та необґрунтованим;

- апеляційний суд не проаналізував та не надав правової оцінки правовідносинам, які виникли між сторонами справи і особою, яка не брала участі у справі, та не врахував той факт, що обсяг страхової виплати, виплаченої страховиком на виконання договору добровільного страхування відповідальності водія має безпосередній юридичний зв`язок з полісом страхувальника ОСОБА_1 ;

- заперечуючи юридичний зв`язок між сторонами спору і ОСОБА_1 ,апеляційний суд фактично залишив поза увагою підставу їх виникнення,

а саме той факт, що страховик є так само зобов`язаною особою перед страхувальником, з яким уклав договір;

- апеляційний суд безпідставно закрив апеляційного провадження, проігнорувавши той факт, що розмір страхової виплати, якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), якщо страховик порушив умови договору та здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, призводить до безпідставного збільшення обсягу відповідальності особи, яка її завдала;

- відсутній висновок Верховного Суду про те, що страхувальник

і потерпіла особа спорі зі страховиком щодо правильності визначення та виплати страхової виплати повинні залучатися до розгляду справи як співпозивачі;

- апеляційний суд, закривши апеляційне провадження проігнорував посилання в касаційній скарзі на неправильність висновків експертів щодо вартості пошкодженого автомобіля та не розглянув клопотання про призначення судовоїтранспортно-товарознавчої експертизи з метою визначення дійсної ринкової вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача.

VI. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

16. 23 червня 2025 року представник позивача - адвокат Євсюк С. О. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, просив відмовити у її задоволені, навівши такі мотиви:

- рішенням суду першої інстанції не вирішувались питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , тому висновок апеляційного суду про закриття апеляційного провадження за її касаційною скаргою обґрунтований;

- якщо ОСОБА_1 вважає себе особою, права та інтереси якої були вирішені судом, де вона не брала участь, то мала звернутися з касаційноюскаргою саме на постанову апеляційного суду, який переглянув рішення суду першої інстанції по суті;

- крім того, ОСОБА_1 , знаючи про рішення суду, яке набрало законної сили, через 3 роки після йогоухвалення, подала апеляційну скаргу, а потім

і касаційну, що свідчить про затягування нею часу з метоюуникнення відповідальності зі сплати майнової шкоди, яку було завдану нею внаслідок ДТП;

- якщо ОСОБА_1 вважає сплачену страхову суму позивачу такою, що порушує умови договору між нею та відповідачем, то має право звернутися до відповідача із позовною вимогою про порушення умов договору або

з регресом, але такі правовідносини ніяким чином не можуть порушувати чи погіршувати безумовні права потерпілої особи на відшкодування шкоди

з винної особи через незгоду останньої зі страховою виплатою.

VIІ. Рух справи в суді касаційної інстанції

17. 03 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кобець Т. М.звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду.

18. Ухвалою Верховного Суду від 24 березня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху.

19. Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2025 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження.

20. 29 травня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

21. Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

VIІІ. Фактичні обставини, встановлені судом апеляційної інстанції

22. 07 березня 2020 року о 19 год 15 хв ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Kia Cerato», номерний знак НОМЕР_1 , на 25 км-50 м автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп», рухаючись в крайній правій смузі для руху після перестроювання в середню смугу для руху різко зменшила швидкість і почала гальмувати, чим створила аварійну ситуацію автомобілю «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалась

в середній смузі, та через раптову появу автомобіля «Kia Cerato», номерний знак НОМЕР_1 , загальмувала та змінила напрямок руху, в результаті чого допустила зіткнення з відбійником, пошкодивши керований нею транспортний засіб.

23. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 17 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

24. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 17 липня 2020 року провадження у справі про притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

25. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_2 ,

є позивач.

26. Сторонами не заперечується, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у відповідача.

IX. Позиція Верховного Суду

27. Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 6), Верховний Суд зазначає таке.

28. У цій справі підлягає перевірці обґрунтованість закриття апеляційного провадження та застосування положень пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК.

29. Так, ОСОБА_1 , яка не брала участі у розгляді справи, але вважала, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про її права та інтереси, звернулася з апеляційною скаргою.

30. У статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи закріплено як одну з основних засад судочинства. Подальше її правове регулювання відображено в нормах ЦПК.

31. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

32. Верховний Суд враховує, що частиною першою статті 17, статтею 352 ЦПК право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції гарантовано особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

33. Згідно з частиною третьою статті 18 ЦПК обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

34. Суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц).

35. На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи (див. постанову Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 757/2417/17-ц).

36. У цій справі ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції як особа, яка не брала участі у справі, проте суд, на її думку, вирішив питання про її права та інтереси.

37. В обґрунтування апеляційної скарги на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року ОСОБА_1 стверджувала, що підставою для звернення позивача до суду стало те, що предметом спору у вказаній справі було питання правильності визначення

відповідачем розміру страхового відшкодування позивачу за наслідками ДТП за участі ОСОБА_1 .

На підтвердження того, що у вказаній справі порушуються її права зазначає, що

в проваджені Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Предметом спору у вказаній справі є розмір шкоди як різниці між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального автомобіля внаслідок ДТП.

38. Закриваючи апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК, апеляційний суд вказував:

- сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина ОСОБА_1 та отримання позивачем від страховика часткової суми страхового відшкодування;

- предметом спору є стягнення страхового відшкодування з страховика.

39. В такому випадку, відкривши апеляційне провадження і призначивши справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, суд апеляційної інстанції забезпечив право ОСОБА_1 на перевірку її аргументів, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права, свободи та інтереси.

40. У цій справі рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року, у позові про стягнення страхового відшкодування за завдану майнову шкоду у вигляді фактичного пошкодження транспортного засобу у межах ліміту відповідальності відмовлено.

41. Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить про те, що ОСОБА_1 не навела аргументів за яких апеляційний суд мав би встановити порушення її прав чи обов`язків рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року.

42. Встановивши, що, ухвалюючи рішення від 31 грудня 2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області не вирішував питання про права, свободи та інтереси ОСОБА_1 , яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд обґрунтовано закрив апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК.

43. Схожі правові висновки містяться у згаданій вище постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 757/2417/17-ц.

44. Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про наявність передбачених законом підстав для закриття апеляційного провадження.

45. Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції діяв у межах своїх повноважень, визначених процесуальним законом.

46. При цьому законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, на оцінку яких частково спрямовані доводи заявника, зокрема щодо неправильності висновків експертів щодо вартості пошкодженого автомобіля та відсутність розгляду клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи з метою визначення дійсної ринкової вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача, не були предметом перевірки апеляційного суду, оскільки така оцінка і перевірка можливі лише за зверненням учасника справи, або особи, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Однак ОСОБА_1 не є такою особою.

47. Таким чином, доводи ОСОБА_1 , що стали підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли своє підтвердження.

Х. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

48. Отже, доводи касаційної скарги самі по собі не є достатніми для того, щоб підтвердити відмову апеляційного суду в доступі до суду, сама сутність права доступу до суду не порушена, а відповідні обмеження мали легітимну мету та були пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

49. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК).

50. За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, що відповідає статті 410 ЦПК.

51. Оскільки постанова апеляційного суду підлягає залишенню без змін, судовий збір покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Із цих підстав,

керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кобець Тетяна Михайлівна, залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційноїінстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко