Справа № 301/3339/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 жовтня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Кожух О.А., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2024 року у складі судді Золотар М.М., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 28.05.2021 між ОСОБА_2 та ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) №07/107-74-006561/21, яким забезпечено транспортний засіб «CITROEN С4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

01.11.2021 о 13:10 год. на автодорозі Західний обхід м. Львова 4 км+900 м ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «DAF FT XF 105» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причіпом «KOGEL SNC024» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «CITROEN С4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок вказаного ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу марки «CITROEN C4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до рахунку СТО №16667 від 01.11.2021 ТОВ «Ілта Львів» становив 92 982,36 грн.

Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано відповідача, який керував автомобілем «DAF FT XF 105» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що підтверджується постановою Іршавського районного суду Закарпатської області у справі №301/3263/21 від 08 грудня 2021 року.

Відповідно до страхового акту №00 від 07.11.2021 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 92 982,36 грн.

Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 92 982,36 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР106897 від 10.11.2021.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «DAF FT XF 105» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «СК «УСГ», згідно полісу №АР-5610651 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 130 000 грн., франшиза встановлена в розмірі 0.

ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулась до ПАТ «СК «УСГ» з заявою про виплату страхового відшкодування №00 від 12.11.2021, на що ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 66 523,58 грн. з урахуванням зносу автомобіля - 43%.

За таких обставин, до позивача ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), завданої внаслідок зазначеної вище ДТП.

Заочним рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 26 458 (двадцять шість тисяч чотириста п`ятдесят вісім) гривень 78 копійок шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 17.10.2024 за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у даній справі нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що апелянт не був повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати власні пояснення. Вказує, що він не є власником транспортного засобу марки «DAF FT XF 105», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а лише працював на ньому як водій. Зазначає, що шкоду відповідно до ст. 1172 ЦК України повинен відшкодовувати роботодавець, як особа, яка використовує джерело підвищеної небезпеки. Вважає, що він не є належним відповідачем у справі.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано, натомість у наданих апеляційному суду письмових поясненнях ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Учасники справи в судове засідання не з`явилася. Про дату, час, місце розгляду належним чином повідомлені. Від представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Світлик О.Ю. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Справа на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглянута за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає, підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами.

Положення цього конституційного принципу закріплені у статтях 12, 13 ЦПК України.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента. Повідомлення про судове засідання відноситься до елементу змагальності сторін та є обов`язком суду.

За правилом частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

За змістом пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях.

За змістом частини другої статті 211, частини другої статті 223 ЦПК України, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, перешкоджає розгляду справи.

Неповідомлення судом учасників процесу про дату, час і місце судового засідання є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Порядок повідомлення учасників справи про розгляд справи встановлений статями 128 - 130 ЦПК України.

Частиною третьою статті 128 ЦПК України передбачено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом встановлено, що ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2024 року відкрито провадження у даній справі, а також призначено підготовче судове засідання у загальному позовному провадженні на 10 годину 10 хвилин 17 жовтня 2024 року з викликом сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач (апелянт) не був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки. Апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу також даною підставою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до пункту третього частини третьої статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01.11.2021 о 13:10 год. на автодорозі Західний обхід м. Львова 4 км+900 м ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «DAF FT XF 105», д.н.з. НОМЕР_5 , з причіпом Kogel SNCO24, д.н.з. НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем марки «CITROEN C4», д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850, 00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Таким чином, судом встановлено, що в результаті вищезазначеної ДТП з вини ОСОБА_1 було пошкоджено транспортний засіб марки «CITROEN C4», д.н.з. НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 .

28.05.2021 між ОСОБА_2 та ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) №07/107-74-006561/21, яким забезпечено транспортний засіб «CITROEN С4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Загальна страхова сума становить 350 000 грн., а франшиза при «незаконному заволодінні» та при знищенні (повний конструктивній загибелі) ЗТЗ -5%, при пошкодженні ЗТЗ 0%, за умовою «Пошкодження скла» - 0%.

01.11.2021 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про настання події (КАСКО).

02.11.2021 представником ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було здійснено зовнішній огляд транспортного засобу та складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість).

04.11.2021 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Згідно з рахунком-фактурою №16667 від 01.11.2021, складеного ТОВ «Ільта Львів», розрахунку суми страхового відшкодування до справи №00 та страхового акту №00, складених ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 07 листопада 2021 року, слідує, що сума страхового відшкодування вартості ремонту транспортного засобу становить 92982,36 грн.

Відповідно до платіжного доручення №3Р106897 від 10.11.2021 вбачається, що позивачем ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 10.11.2021 було перераховано ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 92982,36 грн.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «DAF FT XF 105» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «СК «УСГ», згідно полісу № АР-5610651 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 130 000 грн., франшиза встановлена в розмірі 0.

12.11.2021 ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулась до ПАТ «СК «УСГ» з заявою про виплату страхового відшкодування №00 від 12.11.2021 року, на що ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 66 523,58 грн. з урахуванням зносу автомобіля - 43%.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, (далі по тексту - Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

Згідно ст. 9.1. Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (Методика) значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема, 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (Методика) винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV).

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі №545/425/17 та від 11 березня 2020 року у справі №754/5129/15-ц.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

У постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц за позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, Верховний Суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанції про часткове задоволення позову, погодився з висновками цих судів про те, що оскільки вартість майнового збитку, завданого особі пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то наявні підстави для стягнення з відповідача, як з винної особи, на користь позивача різниці між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

Таким чином, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

За правилами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Матеріалами справи доведено, що позивачем ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно заяви ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування було здійснено страхувальнику виплату страхового відшкодування у сумі 92982,36 грн. внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «CITROEN C4», д.н.з. НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_2 , по страховому випадку у зв`язку з дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01.11.2021 з вини відповідача ОСОБА_1 .

Разом з тим, ПАТ СК «УСГ», у якого на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована цивільно правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на підставі полісу № АР-5610651, було здійснено позивачу ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля у розмірі 66 523,58 грн.

Таким чином, у відповідача ОСОБА_1 , як особи визнаної винною у вчиненні ДТП, виникло зобов`язання перед позивачем ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього, а саме різницю між встановленою вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу марки «CITROEN C4», д.н.з. НОМЕР_6 , яка становила 92982,36 грн., та виплаченою ПАТ СК «УСГ» на рахунок позивача сумою страхового відшкодування, з урахуванням коефіцієнту зносу, у розмірі 66 523,58 грн., що становить 26 458,78 грн.

З приводу твердження апелянта про те, що обов`язок відшкодування шкоди у даному випадку лежить на його роботодавцеві ТОВ «Євро Трак Сервіс», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових (службових) обов`язків.

Аналіз змісту даної норми свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових (службових) відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконанням роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною (фізичною) особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №640/4185/15-ц, 21.02.2019 у справі №355/1394/16-ц.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що він на час здійснення ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Євро Трак Сервіс». На підтвердження даних обставин ним додано до апеляційної скарги копію витягу з трудової книжки, в якій містяться записи про прийняття на роботу 10.09.2021 до ТОВ «Євро Трак Сервіс» та про звільнення з роботи 03.10.2022.

Разом з тим, даний витяг не містить інформацію про те, що саме ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Євро Трак Сервіс» у період з 10.09.2021 по 03.10.2022. Матеріали справи також не містять доказів, що відповідач заподіяв шкоду у зв`язку та під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, відповідачем, відповідно до ст. ст. 12,13,81 ЦПК України не подано належних допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували, що він працював водієм у ТОВ «Євро Трак Сервіс», що шкода заподіяна саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків, що транспортний засіб марки «DAF FT XF 105», д.н.з. НОМЕР_5 , з причіпом Kogel SNCO24, д.н.з. НОМЕР_3 використовувався ним в службових цілях.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 26 458,78 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3028 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» 26 458 (двадцять шість тисяч чотириста п`ятдесят вісім) гривень 78 копійок шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: