Справа № 161/7203/25
Провадження № 2/161/2984/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судового засідання Романюк М.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 2018 року проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 . Посилалася на те, що за час проживання однією сім`єю вони з ОСОБА_7 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, всі свята проводили в колі рідних та друзів. Коли розпочалась повномаштабна збройна агресія рф проти України ОСОБА_7 01.07.2022 був призваний по мобілізації на військову службу. Під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_1 він загинув в районі населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області.

Вказує, що за час спільного проживання вони з ОСОБА_7 вели спільне господарством, зокрема проводили ремонтні роботи в квартирі, купували побутову техніку. Про їх відносини з померлим як чоловіком та дружиною свідчать фотокартки, де зафіксований спільний відпочинок, святкування родинних свят, що свідчить про тривалий та стійкий характер відносин. Під час проходження ОСОБА_7 військової служби вони продовжували підтримувати зв`язок в телефонному режимі, всі його відпустки проводили разом як подружжя.

Просить встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_7 в період з 2018 року по дату його загибелі- ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлення такого факту їй необхідне для отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок та військову службу», « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», а також права на спадкування.

Ухвалою судді від 05 травня 2025 року справу прийнято до провадження, призначено підготовче засідання.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Від відповідача ОСОБА_4 надійшла заява, в якій він просить справу розглядати за його відсутності. Вказує, що позовні вимоги не визнає та заперечує щодо задоволення позову.

Від законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_5 надійшла заява, в якій вона вказує, що просить справу розглядати за її відсутності. В заяві висловила заперечення щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області.

Звертаючись до суду позивач вказувала, що з ОСОБА_7 проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з 2018 року по дату його загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування заявлених вимог позивач надала копії військових документів про те, що ОСОБА_7 проходив військову службу по мобілізації з 01.07.2022 у військовій частині НОМЕР_1 та загинув при виконанні бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також матеріали справи містять копії платіжних інструкцій, відповідно до яких ОСОБА_7 здійснював грошові перекази на ім`я ОСОБА_1 , копії товарних чеків та гарантійні талони на купівлю планшета, дрилі, захисних окулярів, болгарки. Також до матеріалів позову долучено фотокартки, на яких зображені позивач та загиблий ОСОБА_7 .

В судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які пояснили суду, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу.

Згідно зі ст.ст. 3, 21, 36 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З висновку Верховного Суду, що висловлений у постанові від 20 березня 2025 року у справі № 128/819/23 (провадження № 61-15299св24), видно, що відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.

Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16.

У постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15-ц зазначено, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання коштів на рахунок, самі по собі, без доведення факту ведення спільності господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

При цьому показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №531/295/19).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Так, відповідно до ст.ст. 12, 76-78 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Оцінюючи подані докази та даючи їм належну правову оцінку з урахуванням принципу балансу вірогідностей суд дійшов загалом висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 .

Так, надані позивачем докази у їх сукупності не підтверджують тривалого спільного її проживання з ОСОБА_7 однією сім`єю, наявності у них спільних витрат, купівлю майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наданням взаємної допомоги, наявності усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням тощо.

Посилання в позовній заяві на те, що за час спільного проживання вони з ОСОБА_7 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм квартири: робили ремонт, купували предмети домашнього побуту, всі свята проводили в колі друзів, є необґрунтованими, оскільки на підтвердження зазначених обставин позивач не надала суду жодного належного та допустимого письмового доказу. Відсутні у матеріалах справи також докази, які б підтверджували переписку між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 щодо спільних сімейних справ, купівлю майна, речей для спільного користування.

Досліджені в ході розгляду справи докази підтверджують лише спільне проживання протягом певного періоду за однією адресою, що не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. Доказів, які б підтверджували факт ведення з ОСОБА_7 спільного господарства, спільного бюджету та наявності взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю/сім`ї, заявниця не надала.

Надані позивачем на підтвердження викладенених в позовній заяві обставин спільного проживання однієжю сім`єю докази як кожен окремо, так і у їх сукупності жодним чином не підтверджують наявності ознак сімейних відносин без реєстрації шлюбу, що склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Крім того, матеріали справи містять сповіщення сім`ї № 3/2115 про загибель ОСОБА_7 яке адресоване ОСОБА_11 як дружині загиблого.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені по справі докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки факту проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_7 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в судовому засіданні доведено не було, оскільки не надано об`єктивних і переконливих доказів на його підтвердження.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту рішення 27 жовтня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк