Справа № 159/1344/25
Провадження № 2/159/803/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
31 жовтня 2025 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Чалого А.В.,
за участі секретаря судового засідання Конашук М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області про звільнення майна з-під арешту,
Позивачка звернулася до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, в якій просить скасувати запис Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області про обтяження (заборону) № 6711296 накладений на підставі повідомлення №330 від 13.11.1991, реєстраційний номер обтяження: 6711296, зареєстроване 03.03.2008 з квартири загальною площею 50,6 кв. м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачці.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.05.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.07.2025 було визнано обов`язковою явку представника Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області, роз`яснено наслідки невиконання учасником справи його обов`язків.
Проте, на судові засідання, які відбулися 29.09.2025, 23.10.2025 представник Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області повторно не з`явився, причин неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.
У зв`язку з цим суд вважає за необхідне розглянути питання щодо винесення окремої ухвали стосовно систематичної неявки представника відповідача в судові засідання.
Відповідно до статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
При цьому суд зазначає, що особливості втілення принципу неприпустимості зловживання процесуальним правами в цивільному судочинстві, важливо наголосити на тому, що згідно з частиною четвертою статті 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Окрім того, слід згадати Рекомендацію R(84)5 Комітету міністрів державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення судової системи від 28 лютого 1984 року (Рекомендація R(84)5) та Рекомендацію R(95)5 Комітету міністрів державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних або комерційних справах від 7 лютого 1995 року (Рекомендація R(95)5). Зокрема, у Рекомендації R(84)5 констатується, що деякі норми судочинства, прийняті державами-членами, можуть стати перешкодою ефективного здійснення правосуддя, оскільки ними можуть іноді зловживати або маніпулювати для затягування судового розгляду; потрібно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш швидких форм судочинства та захистити їх від зловживань або затримок, зокрема, наділивши суд повноваженнями вести судочинство більш ефективно.
У зазначеному міжнародному документі визначено такі принципи судочинства, спрямовані на вдосконалення судової системи: 1) судочинство зазвичай має складатися не більше ніж із двох судових засідань; суд повинен уживати заходів щодо того, щоб усі дії, необхідні для проведення другого засідання, застосовувалися своєчасно, не допускаючи затримки; 2) стосовно будь-якої сторони повинні застосовуватися санкції, якщо вона, отримавши судове повідомлення, не вчинить процесуальних дій у строки, встановлені законом або судом; 3) коли сторона подає явно необґрунтований позов, суд повинен мати повноваження приймати рішення у справі на основі спрощеної процедури і, якщо це необхідно, накладати на цю сторону штраф або виносити рішення про відшкодування збитків іншій стороні; 4) коли сторона під час судового розгляду поводиться недобросовісно та явно порушує процедуру з очевидною метою затягнути розгляд справи, суд повинен мати повноваження або негайно прийняти рішення по суті, або застосувати такі санкції, як, наприклад, накласти штраф, зобов`язати відшкодувати збитки або позбавити права на процесуальні дії; в особливих випадках суд повинен стягувати з адвоката судові витрати. У статті 4 Рекомендації R(95)5 визначено заходи щодо запобігання будь-яким зловживанням системою оскарження. Зокрема зазначається, що для запобігання будь-яким зловживанням системою або процедурою оскарження державам слід передбачити можливість прийняття деяких або всіх таких заходів: вимагати від осіб, які подають скаргу на ранньому етапі, подання розумних підстав для своїх скарг і вказівок використаних засобів правового захисту; дозволити суду другої інстанції відхиляти відповідно до спрощеної процедури (наприклад, без інформування про це іншої сторони) будь-які скарги, що видаються йому явно необґрунтованими, нерозумними або поданими з наміром дошкулити; у цих випадках суд також може впливати на особу за допомогою таких санкцій, як накладення штрафу; коли вимушені затримки виникають із вини однієї зі сторін, вимагати від цієї сторони покриття додаткових витрат, зумовлених затримкою.
Суд наголошує на тому, що загалом зловживання процесуальними правами в судовому процесі підриває не лише засади здійснення правосуддя, але і шкодить міжнародному іміджу України як правової держави. Крім того, вказує на те, що значна частина Рішень ЄСПЛ стосувалася саме питання зловживання процесуальними правами. Важливо, що у рішеннях ЄСПЛ уже сформувалася стала практика щодо порядку здійснення принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами в судовому процесі.
З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що у разі виявлення зловживання процесуальними правами суд зобов`язаний вжити заходів, спрямованих на попередження та/або протидію такому зловживанню.
У частині другій статті 44 ЦПК України наведений перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, який, однак, не є вичерпним, оскільки суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер. При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесено на розсуд суду, що розглядає справу.
Зокрема, до проявів зловживання процесуальними правами в цивільному судочинстві належить неявка в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Суд враховує, що суспільна небезпека зловживання процесуальними правами в цивільному судочинстві полягає у тому, що дії (бездіяльність), які становлять зміст такого зловживання правом, спричиняють настання негативних наслідків, що можуть проявлятися для учасників справи у недосягненні судом завдань цивільного судочинства, визначених у частині першій статті 2 ЦПК України, та для суду та усієї судової системи - у зниженні рівня довіри до судової гілки влади, у поставленні під сумнів професійності та авторитету суддів. Крім того, зловживання процесуальними правами має безпосередній вплив на збільшення бюджетних витрат на судову систему.
У цій справі спірні правовідносини виникли стосовно обтяження №6711296 та вилучення з усіх державних реєстрів заборон на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позов пред`явлено до Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області.
З метою перевірки доводів позовних вимог, та враховуючи, що від дотримання чи не дотримання принципу змагальності залежить питання законності та обґрунтованості вирішення справи по суті, для доведення тих обставин, на які посилають сторони, як на підставу позовних вимог та заперечень, суд визнав явку представника Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області - обов`язковою.
Проте, Ковельською державною нотаріальною конторою Волинської області, ухвала суду про визнання обов`язковою явки представника відповідача неодноразово проігнорована, чим грубо порушено процесуальні обов`язки щодо забезпечення явки у судове засідання уповноваженого представника за викликом суду та надання пояснень по суті спірних правовідносин.
Систематична неявка представника суб`єкта владних повноважень у судові засідання без поважних причин, особливо у справах, що мають суспільний інтерес або значний вплив на права та обов`язки сторін, може бути кваліфікована як зловживання процесуальними правами. Таке зловживання не лише порушує принцип змагальності сторін та ускладнює встановлення істини у справі, але й підриває авторитет судової влади, нівелює довіру суспільства до правосуддя та перешкоджає своєчасному та ефективному розгляду справ. Необхідність забезпечення явки представника суб`єкта владних повноважень у судові засідання зумовлена їх особливим статусом, як представників публічного інтересу. На них покладається підвищена відповідальність за участь у судових процесах та, в подальшому, забезпечення виконання рішень суду. Їх дії або бездіяльність мають прямий вплив на ефективність функціонування судової системи та дотримання принципів верховенства права.
Відповідно до норм статті 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Аналіз положень статті 262 ЦПК України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Таким чином, з огляду на порушення Ковельською державною нотаріальною конторою Волинської області процесуальних обов`язків як сторони у справі № 159/1344/25, з метою усунення причин та умов, що йому сприяли, суд вважає за необхідне постановити окрему ухвалу та направити її на адресу Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України для вжиття відповідних заходів реагування.
Керуючись статями 247, 258-262, 353 ЦПК України, суд,
Довести до відома Львівське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України про встановлені факти невиконання Ковельською державною нотаріальною конторою Волинської областівимог ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2025 року, у справі № 159/1344/25, про обов`язкову явку уповноваженого представника у судове засідання, для вжиття невідкладних заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленим порушенням.
Про вжиті заходи в установлений законом строк з дня надходження окремої ухвали повідомити Ковельський міськрайонний суд Волинської області.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Головуючий:А. В. Чалий