Справа № 404/3575/25
Номер провадження 2/404/1171/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд м. Кропивницького в складі:

головуючої судді Варакіної Н.Б.

за участі секретаря Туровської О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Кропивницької міської ради (вул.В.Перспективна,41 м. Кропивницький, 25022) до ОСОБА_1 (РНОКПП судом не встановлено, АДРЕСА_1 ), треті особа ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) , ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування вимог посилається на те, що позивач звертається до суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження дитини ОСОБА_4 , її матір`ю вказана ОСОБА_5 , батьком - ОСОБА_1 . Останнє відоме місце проживання гр. ОСОБА_1 зареєстроване у АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 з моменту народження ОСОБА_4 участі у її вихованні та утриманні не бере. Під час бесіди з працівниками управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради дитина повідомила, що свого батька ОСОБА_1 не пам`ятає.Враховуючи те, що дії та бездіяльність матері ОСОБА_5 складали безпосередню загрозу для життя та здоров`я її доньки ОСОБА_4 , Виконавчим комітетом Кропивницької міської ради 12.06.2023 року прийнято рішення № 416 «Про негайне відібрання дітей». Згідно з наказами начальника Управління від 29.12.2023 № 31-вл ОСОБА_6 влаштовано в сім`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У зв`язку з цим позивач просить задовольнити вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2025 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито загальне позовне провадження по справі.

27 травня 2025 року ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького суддею Варакіною Н.Б. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду висновок про доцільність відібрання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове заідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження дитини ОСОБА_4 , її матір`ю вказана ОСОБА_5 , батьком - ОСОБА_1 .

Останнє відоме місце проживання гр. ОСОБА_1 зареєстроване у АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 з моменту народження ОСОБА_4 участі у її вихованні та утриманні не бере.

Під час бесіди з працівниками управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради дитина повідомила, що свого батька ОСОБА_1 не пам`ятає.

Дії та бездіяльність матері ОСОБА_5 складали безпосередню загрозу для життя та здоров`я її доньки ОСОБА_4 , Виконавчим комітетом Кропивницької міської ради 12.06.2023 року прийнято рішення № 416 «Про негайне відібрання дітей».

Згідно з наказами начальника Управління від 29.12.2023 № 31-вл ОСОБА_6 влаштовано в сім`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до характеристики комунального закладу «Ліцей» Лідер» Кропивницької міської ради» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самостійно здійснює виховання та утримання ОСОБА_4 .

За час проживання дитини в сім`ї ОСОБА_7 батько ОСОБА_1 долею доньки не цікавився, допомоги не надавав, до закладу не звертався.

Згідно з рішенням Кіровського районного суду м. Кіровоград від 17.02.2025 року, справа № 404/4898/23, дитину відібрано від матері без позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Кропивницької міської ради, вважається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно висновку, відповідач ухиляється від виховання та утримання доньки та свідомо нехтує своїми батьківськими правами.

Зазначені обставини свідчать про свідоме нехтування ОСОБА_1 своїми батьківськими обов`язками, вказують на злісність їх невиконання, що тягне за собою відповідальність, передбачену законодавством України.

Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В абзаці 2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Встановлено, що матеріали справи не мають жодного доказу піклування відповідача про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, матеріальне забезпечення, медичний догляд, необхідне спілкування з дитиною та створення інших умов для її нормального розвитку.

Таким чином суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та, враховуючи при цьому, що відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків по вихованню дитини та її матеріальному забезпеченню, самоусунувся від виховання дитини, вважає, що є достатньо підстав для позбавлення його батьківських прав та задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину не залежить від віку батьків.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому, суд вважає, що і вимога позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини є обґрунтованою та законною.

Щодо позовної вимоги про накладення заборони на відчуження частки квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд зазначає наступне.

Відповідно ст. ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей.

У відповідності до ст. 141, суд стягує з відповідача 1073,60 грн. судового збору на користь держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150, 164, 166 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -.

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування Кропивницької міської ради (вул. В.Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25006) до ОСОБА_1 (РНОКПП судом не встановлено, АДРЕСА_1 ), треті особа ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) , ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_4 , на користь тих осіб або установ, яким буде передана дитина, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 11.04.2025 і до повноліття дитини, до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 10.10.2025

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Б. Варакіна