Номер провадження № 2-з/521/179/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Бобуйок І.А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В :

27.10.2025 року представник заявника звернулась до суду через систему "Електронний суд" з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просила суд: накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову, тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Судом встановлено, що предметом майбутнього позову заявника є: визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 05.09.2025, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світланою Леонідівною, який зареєстровано в реєстрі за №228, згідно із яким ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_1 як представник на підставі довіреності від 03.06.2025, яка посвідчена в генеральному консульстві України у Франкфурті-на-Майні за реєстровим №570/536-25, продав ОСОБА_3 квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсною довіреність від 03.06.2025 на ім`я ОСОБА_2 , яка посвідчена в генеральному консульстві України у Франкфурті-на- Майні за реєстровим №570/536-25; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 80710379 від 05.09.2025, яке прийнято приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світланою Леонідівною.

Отже, за своєю суттю майбутній позов є віндикаціним позовом, за допомогою якого позивач хоче повернути своє майно від особи, яка на його думку, незаконно ним заволоділа, а отже, даний спір виник з приводу нерухомого майна квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 ЦПК України, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Отже, суд зазначає, що дана заява про забезпечення позову має подаватись за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, тобто за місцезнаходженням майна, а тому підстав для задоволення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви немає.

Вказане питання не є формальним, адже прямо впливає на можливість суду визначити підсудність даного спору за правилами ст. 30 ЦПК України, оскільки порушення правил підсудності, згідно ч.1 ст.378 ЦПК України, є безумовною підставою для скасування рішення суду в цивільній справі.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 152 цього Кодексу, а тому суд відмовляє у задоволені.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І.А. Бобуйок