Справа № 569/4647/25
УХВАЛА

27 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла", ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла", ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 травня 2025 року клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2025 року клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 червня 2025 року клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 27 жовтня 2025 року о 15:00 год. в приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області (адреса: м. Рівне, вул. Шкільна, 1) з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно з відміткою із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на 10.09.2025 о 12:00 год. вищезазначене поштове відправлення вручено ОСОБА_1 29.07.2025, про що є розписка про одержання.

Згідно з відміткою із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на 10.09.2025 о 12:00 год. вищезазначене поштове відправлення вручено ОСОБА_2 29.07.2025, про що є розписка про одержання.

Згідно з відміткою із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на 02.10.2025 о 09:00 год. вищезазначене поштове відправлення вручено ОСОБА_1 25.09.2025, про що є розписка про одержання.

Згідно з відміткою із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на 02.10.2025 о 09:00 год. вищезазначене поштове відправлення вручено ОСОБА_2 05.09.2025, про що є розписка про одержання.

Згідно з відміткою із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на 27.10.2025 о 15:00 год. вищезазначене поштове відправлення вручено особисто ОСОБА_1 20.10.2025, про що є розписка про одержання.

Згідно з відміткою із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на 27.10.2025 о 15:00 год. вищезазначене поштове відправлення вручено особисто ОСОБА_2 21.10.2025, про що є розписка про одержання.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Таким чином, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

23.06.2025 від представника позивачів - адвоката Дем`яненко Л.П. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

21.07.2025 від представника відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Амбрелла" - адвоката Міньковської А.В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:

а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;

б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;

г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;

ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Верховний суд (цивільна юрисдикція) постановою від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

У контексті наведеного суд вбачає, що в розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді судової справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні позивача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Неявка позивачів позбавила суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Законодавче формулювання частини п`ятої статті 223 ЦПК України «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19).

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивачів, слід врахувати, що позивачі двічі не з`явилися у судові засідання, причини неявки судом визнано неповажними.

У свою чергу судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством для належного повідомлення позивачів та їх представника про розгляд справи.

При цьому поважність причин пропуску судових засідань не має значення, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13 (провадження № 61-36375св18), в якій зазначено, що правове значення має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. До таких висновків також дійшов ВС у постанові від 25.03.2020, справа № 521/10136/18.

Законом чітко визначено, що навіть у разі неявки учасника справи (яким є і позивач) у судове засідання з поважних причин, відкласти розгляд можливо лише один раз.

Це вкотре доводить те, що повторна неявка у судове засідання позивача має наслідком залишення позову без розгляду, незважаючи на причини з яких вона була допущена.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Отже, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Системний аналіз вищевказаних норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду в разі неможливості розгляду справи за відсутності позивача.

Отже, правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Суд вважає за необхідне зауважити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Позивач та представник позивачів в судові засідання на 03 червня 2025 року, 22 липня 2025 року, 10 вересня 2025 року, 02 жовтня 2025 року та 27 жовтня 2025 року не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог закону, доказів поважності причин неявки до суду не подали, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Суд враховує те, що неявка в судові засідання позивачів та їх представника перешкоджає розгляду справи, а саме неприбуття в судові засідання позивачів та їх представника суд розцінює як втрату останніми процесуального інтересу до розгляду та вирішення даної цивільної справи в судовому порядку.

Відтак, суд, вживши всіх заходів відповідно до закону для повідомлення позивачів та їх представника - адвоката Дем`яненко Л.П., та враховуючи те, що вони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового розгляду справи, повторно не з`явились у таке судове засідання та від них не надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим суд надає правильну оцінку повторній, другій поспіль неявці, належним чином повідомлених позивачів та їх представника, як зловживання ними своїми процесуальними правами. При цьому, закон надає право суду залишати позов без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання незалежно від причин його неявки, наявності чи відсутності поважних причин для такого, приходить до висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без розгляду.

Зважаючи на викладене, суд в зв`язку з повторною неявкою позивачів та їх представника в судове засідання і відсутністю заяви про розгляд справи за їх відсутності вважає за необхідне на підставі ст. 223, 257 ЦПК України залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст. 10, 12, 210, 223, 257, 258 - 261, 353 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла", ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

У випадку неподання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк, ухвала набирає законної сили після закінчення цього строку.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Н. Г. Кучина