Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2025 Справа №607/13831/24 Провадження №2/607/1230/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Двикалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Півторака Володимира Михайловича до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Півторак В.М. звернувся до суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», у якому просить: поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді лікаря - невропатолога денного стаціонару та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.05.2024 до дня поновлення на роботі.

З урахуванням заяви про зміну підстав позову від 28.04.2025, позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 працював в Комунальному підприємстві «Тернопільський міський лікувально - діагностичний центр» Тернопільської міської ради з 12.02.2016 на посаді лікаря - невролога денного стаціонару. Наказом №116/ос від 22.05.2024 ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штатів. Підстава звільнення: повідомлення від 24.04.2024. Сторона позивача вважає, що таке скорочення відбулось із порушенням, з огляду на таке. Приймаючи рішення про скорочення чисельності або штату працівників та розпочинаючи процедуру звільнення за підставою, передбаченою п.1ст.40 КЗпП, слід обчислити строки консультацій з профспілкою, попередження працівників та дату звільнення, щоб вони узгоджувались між собою, а саме, не пізніше, ніж за три місяці до наміченого звільнення слід надати первинній профспілковій організації письмову інформацію з приводу заходів, пов`язаних зі звільненням працівників.

Погодження наказу про необхідність внесення змін у структуру та штатний розпис із виборним органом профспілкової організації за три місяці до звільнення працівників є офіційною інформацією про початок проведення спільних консультацій відповідно до ст. 49-4 КЗпП України та статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності. Таким чином, з профспілкою мають проводитися консультації про заходи щодо відвертання звільнень, пом`якшення несприятливих наслідків. При цьому, профспілка має право вносити пропозиції щодо такого скорочення, після чого видається розпорядження із зазначенням причин проведення такого скорочення або зменшення чисельності працівників, конкретні посади і роботи, які підлягають скороченню. Цих вимог відповідачем не було дотримано.

Що ж стосується повідомлення про наступне звільнення, то причиною звільнення може бути тільки зміна умов виробництва і праці, а реорганізація, сама по собі, не може бути такою причиною. Таким чином, зазначення у повідомленні того, що звільнення проводиться лише у зв`язку із реорганізацією підприємства, не можна вважати законним обґрунтуванням запланованого звільнення. Вірним було б формулювання «звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці, пов`язаними з реорганізацією підприємства». Адже за відсутності змін умов виробництва і праці має здійснюватися процедура продовження трудових відносин (ч. 5 ст. 36 КЗпП).

Позивач 24.04.2024 ознайомився із попередженням про звільнення, а вже 22.05.2024 його було звільнено. Тобто, звільнення відбулось менше, ніж за місяць після попередження. Також звертає увагу на те, що дане попередження не підписане уповноваженою особою та не вказано дати такого попередження. Крім того, одночасно з попередженням про вивільнення працівникові слід запропонувати іншу роботу. Якщо з`являться нові вакансії, слід пропонувати їх працівнику протягом усього строку попередження. Якщо під час реорганізації підприємства відбувається скорочення штату або чисельності працівників, роботодавець повинен додержуватися процедури скорочення, визначеної трудовим законодавством. Проте, станом на день звільнення позивачу не запропоновано жодних вакантних посад. А в попередженні, із яким позивач ознайомився 24.04.2024, відповідь про погодження на переведення на посаду «медицина невідкладних станів, епідеміолог» необхідно було надати цього ж дня 24.04.2024.

Ухвалою суду від 25.03.2025 замінено не належного первісного відповідача Комунальне підприємство «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради на належного - Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги».

У відзиві відповідача Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» зазначено, що відповідно до рішення Тернопільської міської ради від 15.09.2023 №8/31/22 Комунальне підприємство «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради реорганізовано шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», яке є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Комунального підприємства «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради. 29.05.2024 Комунальне підприємство «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради припинило свою діяльність.

Позивача було звільнено згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із реорганізацією Комунального підприємства «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради. При цьому, ОСОБА_1 завчасно попереджено про можливе переведення на іншу роботу або можливе звільнення згідно з п.6 ст.36 чи п.1 ст.40 КЗпП України, з яким він ознайомився 25.10.2023 під особистий підпис. Наказом директора Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» Чайківського Я.Ф. від 15.04.2024 №50 затверджено новий штатний розпис правонаступника Комунального підприємства «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради, згідно з яким вільної вакансії лікаря-невропатолога не було. 24.04.2024 ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади в новому штатному розписі, а саме лікаря з медицини невідкладних станів та лікаря-епідеміолога, з якою позивач не погодився. Наказом №116/ос від 22.05.2024 ОСОБА_1 було звільнено з посади, у зв`язку із скороченням штату, та виплачено всю компенсацію за невикористані відпустки, вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку. В наказі №116/ос від 22.05.2024 було допущено технічну помилку, а саме як підставу для звільнення не зазначено попередження від 16.10.2023 про можливе переведення на іншу роботу або можливе звільнення згідно з п.6 ст.36 чи п.1 ст.40 КЗпП України. За наведених обставин, відповідач вважає, що ОСОБА_1 було звільнено із дотриманням закону, тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Представник позивача Півторак В.М. в судових засіданнях, в тому числі 23.10.2025, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судових засіданнях, в тому числі 23.10.2025, щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов.

Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 10.00 год. 28.10.2025, в яке учасники справи не з`явились.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини.

03.04.2017 ОСОБА_1 переведено на посаду лікаря-невропатолога денного стаціонару поліклінічного відділення №1 Комунального підприємства «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради, що підтверджується відомостями трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , вперше заповнена 01.08.1984.

Відповідно до пунктів 1.2., 2, 4.2., 7.2. рішення Тернопільської міської ради №8/31/22 від 15.09.2023 Комунальне підприємство «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради реорганізовано шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги». У результаті реорганізації (шляхом приєднання) припинити юридичну особу Комунальне підприємство «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради. Призначити комісію з реорганізації Комунального підприємства «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради, згідно з додатком 2. Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» визнано правонаступником всього майна, прав та обов`язків Комунального підприємства «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради.

У додатку 2 до рішення Тернопільської міської ради №8/31/22 від 15.09.2023 наведений склад комісії з реорганізації Комунального підприємства «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради, головою якої є директор цього підприємства Левицький П.Р.

25.10.2023 позивач ознайомився із попередженням від 16.10.2023 наступного змісту: відповідно до рішення Тернопільської міської ради №8/31/22 від 15.09.2023 «Про реорганізацію комунальних підприємств» та наказу КП «ТМЛДЦ» ТМР від 04.10.2023 №100/01-06 буде проведено реорганізацію Комунального підприємства Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги». На виконання наказу від 16.10.2023 №142/ОС «Про попередження працівників про реорганізацію підприємства» з метою дотримання трудового законодавства щодо гарантій прав працівників голова комісії з припинення підприємства ОСОБА_3 попереджає про розпочату реорганізацію підприємства, що спричинить зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, систем та розмірів оплати і стимулювання праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад, можливе переведення на іншу роботу або можливе звільнення згідно з п.6 ст.36 чи п.1 ст.40 КЗпП України не раніше, ніж за два місяці, починаючи з дня попередження.

Окрім цього, 24.04.2024 позивач ознайомився із ще одним попередженням такого змісту: у зв`язку із реорганізацією КП «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» ТМР шляхом приєднання до КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» відповідно до ст. 32, 49-2 КЗпП попереджаємо вас про звільнення з займаної посади лікар-невропатолог денного стаціонару за п.1 ст.40 КЗпП. На підставі наказу директора ОСОБА_4 від 15.04.2024 №50 затверджено новий штатний розпис правонаступника КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» та погоджений з Відділом охорони здоров`я та медичного забезпечення, у якому виведено зі штату посаду, яку ви обіймаєте. Одночасно запропоновано з 01.05.2024 переведення на посаду медицина невідкладних станів, епідеміолог. Рішення просять надати до 24.04.2024 включно.

24.04.2024 інспектор з кадрів КП «ТМЛДЦ» ТМР Ігонівна Г.В., начальник відділу кадрів КНП «ТМКЛШД» Луциків Л.В., медичний директор КНП «ТМКЛШД» Вус С.І., юрисконсульт КНП «ТМКЛШД» Данилюк О.В. склали акт про те, що лікарю-невропатологу денного стаціонару ОСОБА_1 було запропоновано переведення на іншу посаду, а саме лікаря невідкладних станів, лікаря-епідеміолога у зв`язку із реорганізацією КП «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» ТМР, про що лікаря-невропатолога було попереджено. Лікар-невропатолог денного стаціонару ОСОБА_1 відмовився від запропонованого переведення. Працівник був ознайомлений з умовами праці на новій посаді та з правами, які він матиме у разі переведення з 01.05.2024. Причину відмови від переведення на іншу посаду лікар-невропатолог денного стаціонару ОСОБА_1 не пояснив.

17.05.2024 голова комісії з припинення Комунального підприємства «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради виніс наказ (розпорядження) №116/ос про припинення трудового договору, а саме ОСОБА_1 , лікаря невропатолога денного стаціонару, звільнено 22.05.2024, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, за скороченням штатів. Також, в якості підстави вказано: повідомлення про заплановане вивільнення від 24.04.2024.

29.05.2024 зареєстровано припинення Комунального підприємства «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради в результаті його реорганізації. Правонаступником є Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги». Зазначене підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань сформованого станом на 29.05.2024.

Відповідно до довідки №1228 виданої 10.06.2025 Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», з часу попередження по день звільнення лікаря-невропатолога ОСОБА_1 вакантної посади за його спеціалізацією в штатному розписі Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» не було.

Згідно із довідками КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» №1107 від 20.05.2025 та №1265 від 18.06.2025 загальна сума нарахованого доходу лікаря-невропатолога ОСОБА_1 за період з червня 2023 року по травень 2024 року становить 148918,61 грн. Середньоденна заробітна плата складає 641,89 грн. Середньомісячна заробітна плата складає 12409,88 грн.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення.

Близький за змістом висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17).

Персональне попередження необхідно не тільки для забезпечення організації вивільнення працівників, а й для усвідомлення працівником свого майбутнього становища щодо забезпечення роботою та джерелами для життя і можливого пошуку працівником іншої роботи самостійно. Під персональним попередженням про майбутнє звільнення слід розуміти не лише повідомлення, а достовірне отримання працівником такої інформації (постанова Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 686/5292/21).

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник, або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. За змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Тернопільської міської ради №8/31/22 від 15.09.2023 відбулись зміни в організації виробництва і праці, а саме реорганізовано КП «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» ТМР, шляхом його приєднання до КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», що призвело до скорочення посад.

25.10.2023 позивач ознайомився із попередженням голови комісії з припинення КП «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» ТМР Левицького П.Р. від 16.10.2023 про можливе звільнення позивача згідно з п.6 ст.36 чи п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджено його особистим підписом.

Так як звільнення відбулось 22.05.2024, то двомісячний строк, передбачений ч. 1 статті 49-2 КЗпП України, роботодавцем дотримано.

Помилкове посилання в наказі про звільнення на попередження від 24.04.2024 не може бути підставою для задоволення позову, так як, у будь-якому разі, суд, в основі аналізу наявних у справі доказів, зобов`язаний з`ясувати дійсні обставини, причини та підстави звільнення відповідача з роботи.

При розгляді даної справи судом встановлено, що позивача двічі попереджали про наступне звільнення (25.10.2023 та 24.04.2024). Попередження від 25.10.2023 та звільнення позивача здійснене уповноваженою особою - головою комісії з припинення КП «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» ТМР Левицьким П.Р. Між попередженням про звільнення від 25.10.2023 та звільненням 22.05.2024 минуло часу значно більше, ніж два місяці. Тому права позивача, у цій частині не порушені.

При цьому, суд погоджується із доводами сторони позивача, що попередження про звільнення від 24.04.2024 складене не уповноваженою особою директором КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» Я.Чайківським, однак дана обставина не спростовує викладеного у попередньому абзаці даного рішення.

Також судом встановлено, що з часу попередження про звільнення позивача з роботи вакантної посади за його спеціалізацією в штатному розписі правонаступника КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» не було. Це підтверджено довідкою цього підприємства від 10.06.2025. Доказів, які б спростували цю обставину чи обґрунтовано поставили її під сумнів позивач не надав, а також не звертався до суду про витребування будь-яких доказів на підтвердження його правової позиції.

Окрім цього, суд бере до уваги те, що правонаступник пропонував позивачу іншу (не за його спеціалізацією) роботу. А саме, у попередженні від 24.04.2024, яке позивач отримав у цей же день, позивачу запропоновано переведення на посади «медицина невідкладних станів», «епідеміолог».

Проте, позивач відмовився від цієї пропозиції, про що 24.04.2024 працівники КП «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» ТМР ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 склали відповідний акт.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що звільнення позивача, яке оформлене наказом Комунального підприємства «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» Тернопільської міської ради №116/ос від 17.05.2024, відбулось з дотриманням п. 1 статті 40, статті 49-2 КЗпП України, а тому у задоволенні позовної вимоги про поновлення на роботі слід відмовити.

Також не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як вона є похідною від первісної вимоги про поновлення на роботі, у задоволенні якої відмовлено.

Суд відхиляє обґрунтування позовних вимог недотриманням роботодавцем вимог статті 49-4 КЗпП України з огляду на таке.

Відповідно до частин 2, 3 статті 49-4 КЗпП України, ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після подання виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику) повідомлення про заплановане масове вивільнення з відповідною інформацією (у письмовому вигляді) про такі заходи, включаючи відомості про причини наступних звільнень, середню кількість і категорії працівників, а також про кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, не пізніше трьох місяців з дати прийняття рішення про масове вивільнення проводить консультації з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) щодо заходів із запобігання звільненню, зведення його до мінімуму та пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій надсилається повідомлення та проводяться консультації із спільним представницьким органом, утвореним ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що об`єднує більшість працівників цього підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю. Порядок проведення таких консультацій та виконання рекомендацій визначається колективним договором, а в разі його відсутності - за домовленістю. Професійні спілки мають право вносити пропозиції відповідним органам про перенесення строків або тимчасове припинення чи скасування заходів, пов`язаних із звільненням працівників, що є обов`язковими для розгляду.

Суд звертає увагу на те, що положення цієї статті стосуються лише масового вивільнення. Визначення поняття «масове вивільнення» міститься у Законі України «Про зайнятість населення».

Згідно із ч. 1 статті 48 Законі України «Про зайнятість населення» масовим вивільненням з ініціативи роботодавця є протягом одного місяця: 1) вивільнення 10 і більше працівників у роботодавця з чисельністю працівників від 20 до 100; 2) вивільнення 10 і більше відсотків працівників у роботодавця з чисельністю працівників від 101 до 300; 3) вивільнення 30 і більше працівників у роботодавця з чисельністю працівників від 301 до 1000; 4) вивільнення 3 і більше відсотків працівників у роботодавця з чисельністю працівників від 1001 і більше.

У даній справі судом не встановлено, що у КП «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» ТМР відбулось масове вивільнення інших працівників, окрім позивача, в розумінні ч. 1 статті 48 Законі України «Про зайнятість населення». Жодна із сторін доказів цієї обставини суду не надала, із клопотаннями про витребування доказів не звертались. Тому, положення статті 49-4 КЗпП України у даній цивільній справі не застосовуються.

Відповідно до частин 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, враховуючи, що у задоволенні усіх позовних вимог відмовлено, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», , місцезнаходження вул. Шпитальна, 2, м. Тернопіль.

Рішення складено та проголошено 28.10.2025.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук