Справа № 214/1796/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 жовтня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №01.03.2024-100001034 від 01.03.2024 року у розмірі 25740 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.03.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір (оферти) №01.03.2024-100001034, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 13000 грн. 00 коп., строком на 42 дні. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за укладеним Кредитним договором виконало у повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за укладеним Кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 11.04.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 25740 грн. 00 коп., яка складається з: 13000 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 12740 грн. 00 коп. заборгованість по процентам. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 02.04.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом скористався через свого представника надав до суду письмові пояснення щодо пред`явлених позовних вимог.

Так, згідно наданих пояснень, відповідач наголошує на тому, що стороною позивача не надано до суду доказів на підтвердження належності відповідачу платіжної картки 537541*51, на яку були перераховані кошти за договором кредиту, а також відсутні належні докази перерахування коштів відповідачу, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги не обгрунтованими.

Представник позивача, у свою чергу, надав до суду додаткові пояснення у справі, в яких наголошував на обґрунтованості та доведеності пред`явлених позовних вимог.

Інші заяви по суті пред`явлених позовних вимог до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір №01.03.2024-100001034 від 01.03.2024 року шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 01.03.2024 року; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору №01.03.2024-100001034 (кредитної лінії) від 01.03.2024 року; 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №01.03.2024-100001034 (кредитної лінії) від 01.03.2024 року.

Згідно п. 3.1. Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та комісію.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача.

Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір №01.03.2024-100001034 від 01.03.2024 року у електронній формі, основними умовами якого є: дата надання/видачі кредиту 01.03.2024 року; сума кредиту - 13000 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит - 42 дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 11.04.2024 року; а також передбачено розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитними коштами.

При цьому, відповідачем під час укладення Кредитного договору №01.03.2024-100001034 було пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку, документи, що складають Кредитний договір, підписувались відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «E245» - для Договору та «A245» - для паспорту споживчого кредиту, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий - .

Так, заявка споживача, тобто відповідача у цій справі, відповідь позичальника, тобто позивача у цій справі, про прийняття пропозиції (акцепт) містять реквізити належного позичальнику електронного засобу для перерахування коштів позичальнику за вказаним договором 5375-41ХХ-ХХХХ-0151.

Згідно з квитанцією про електронний переказ коштів АТ КБ «ПриватБанк» LiqРау від 01.03.2024 року, підтверджено здійснення платежу за № в сумі 13000 грн. на рахунок 5375-41*51, призначення - видача за договором №01.03.2024-100001034, назва платника швидкий кредит.

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачеві кредитні кошти у сумі обумовленій Договором, що підтверджується квитанцією LiqPay про перерахунок коштів від 01.03.2024 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 610, 614 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ст. 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 14 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 14 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 14 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 14 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт виконання позикодавцем у повному обсязі зобов`язань, згідно умов укладеного Кредитного договору. Разом з тим, відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного Договору,у зв`язку з чим станом на 11.04.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 25740 грн. 00 коп., яка складається з: 13000 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 12740 грн. 00 коп. заборгованість по процентам.

Твердження відповідача щодо того, що стороною позивача не надано до суду доказів на підтвердження належності відповідачу платіжної картки 537541*51, на яку були перераховані кошти за договором кредиту, а також відсутність належних доказів перерахування коштів відповідачу, спростовуються викладеним вище та, крім того, суд також зауважує, що Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, паспортні дані, місце проживання, номер телефону, а також номер особистого платіжного засобу, на який перераховуватимуться грошові кошти, що були вказані самим відповідачем під час укладення договору, а тому доводи відповідача щодо недоведеності належності йому рахунку та перерахування кредитних коштів є необґрунтованими.

Разом з тим, відповідачем, у свою чергу, не було надано до суду належних і допустимих доказів на спростування обставин укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів, неналежності йому платіжної картки 537541*51, доказів того, що його персональні дані (паспортні дані, РНОКПП тощо) були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені тощо.

Отже, факт укладення між сторонами Кредитного договору №01.03.2024-100001034 є доведеним, а відповідач був обізнаний з його умовами, зокрема, процентною ставкою за користування кредитними коштами, орієнтовним розміром кредиту, загальною вартістю кредиту тощо, проте свої зобов`язання у визначений договором строк щодо повернення кредиту, сплати процентів не виконав, наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростував, свій контр розрахунок не навів.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 207, 514, 516, 526, 610, 614, 626 -628, 638, 639, 1046, 1047 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 14, 13, 19, 23, 77, 78, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 133А) суму заборгованості за Кредитним договором №01.03.2024-100001034 від 01.03.2024 року у розмірі 25740 грн. 00 коп., яка складається з: 13000 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 12740 грн. 00 коп. заборгованість по процентам.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 133А) судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.