КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-з/824/1424/2025
У Х В А Л А

м. Київ Справа № 359/13530/24

30 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, про встановлення факту самостійного виховання дитини,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільський міськрайонний суд Київської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області в якому просив суд встановити факт самостійного виховання та утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бориспільський міськрайонний суд Київської області від 12 вересня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання і утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

25 жовтня 2025 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що ОСОБА_1 повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_1) про підстави для відстрочки, а саме про те, що донька повернулася зі Швейцарії, відмовившись від тимчасового захисту, виявив категоричне бажання жити з батьком в Україні, з мамою доньки розлучені, мама доньки з нашим молодшим сином повертатися не збирається в Україну, долучив до заяви акт обстеження житлових умов, ухвалу про відкриття провадження в справі, т.і., подав заяву про відстрочку, проте не зважаючи на те, що рішення суду ще немає, зазначений ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжує надсилати повістки на проходження ВЛК, хоч процедура надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з бронюванням та відстрочки, передбаченої підпунктами 16-23 пункту 1 додатка 5 Постанови Кабінету Міністрів України №560 п. 69, не передбачає направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Вказує на те, що висновок ВЛК є підставою для вручення бойової повістки, що в свою чергу є порушенням прав неповнолітньої дитини, яка виявила бажання жити з одним із своїх батьків, а саме її батьком, як до виповнення їй 14 років, так і після виповнення 14 років, коли вона за законом самостійно може приймати таке рішення.

Зазначає, що неявка за повісткою несе негативні наслідки такі як штраф, розшук, адміністративна відповідальність, тощо, а явка за повісткою - примусове проходження ВЛК з подальшою мобілізацією, що може створити максимально негативні наслідки для самої дитини, яка з наявною схильністю до депресій та непередбачуваних наслідків депресії, в т.ч. суїцидального характеру, які в неї почали проявлятися під час проживання в Швейцарії після розлученням з батьком, а там ще додалися дитячій булінг і т.д. Отже, якщо дитина залишиться сама, з подальшим призначення їй опікуна, сторонньої людини та іншими негативними подіями - невідомо до яких наслідків це призведе.

З огляду на вище викладене просив суд забезпечити позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) та іншим ІНФОРМАЦІЯ_4 України вчиняти будь-які дії, спрямовані на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження військово- лікарської комісії ОСОБА_1 та інших мобілізаційних дій щодо нього, пов`язаних з призовом його на військову службу до остаточного вирішення справи судом.

Перевіривши матеріали справи, доводи заяви про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільський міськрайонний суд Київської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області в якому просив суд встановити факт самостійного виховання та утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із частиною першоюстатті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою, другоюстатті 149 ЦПК Українипередбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихстаттею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

Частиною третьоюстатті 150 ЦПК Українивстановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Відповідно до частини 6статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів`висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно частини 4статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 759/13257/19, касаційний суд зазначив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Заходи забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватись відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 01 червня 2022 року в справі №380/4273/21).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Колегією суддів встановлено, що спір виник з приводу самостійного виховання та утримання дитини позивачем, натомість не є предметом спору надання відстрочки позивачу або оскарження неправомірних дій ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), і рішенням суду у разі задоволення позову буде встановлений саме факт самостійного виховання і утримання позивачем дитини.

При цьому, відповідно до п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовець, який самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду, звільняється з військової служби.

Згідно із пунктом 14 частини 5 Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, що є додатком № 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 10 квітня 2009 року № 170 (зі змінами та доповненнями), при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» подаються документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме військовослужбовцем, який самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду подається, зокрема документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (копія рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини).

З матеріалів справи слідує, що захід забезпечення позову, про який просить позивач, виходить за межі позовних вимог, з якими заявник звернувся до суду (встановлення факту самостійного виховання та утримання дітини) та такий спосіб забезпечення позову неспівмірний із предметом позову; зв`язок між таких заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги відсутній, адже такий захід забезпечення позову не може забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення, не доведена.

Таким чином, наведені у заяві про забезпечення позову аргументи не свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновків про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Керуючись, ст.ст. 149, 150,152, ЦАК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, про встановлення факту самостійного виховання дитинивідмовити.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: