Ухвала

21 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 597/402/24

провадження № 61-12996ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Данильчуком Назарієм Богдановичем, на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року (повний текст постанови складено 18 серпня 2025 року) в справі за позовом Управління Тернопільсько-Бучацької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо на предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Джуриненерго» про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року Управління Тернопільсько-Бучацької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) звернулось до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Джуриненерго», про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року позов Управління Тернопільсько-Бучацької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 нежитлову будівлю - залишки початку будівництва гідроелектростанції, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20, загальною площею 350,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь Управління Тернопільсько-Бучацької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року апеляційні скарги ТОВ «Джуриненерго» та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

15 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Данильчук Н. Б. через Електронний Суд подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2025 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/130378030) касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Н. Б. залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання доказів на підтвердження вартості спірного нерухомого майна та сплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 13 жовтня 2025 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/130956332) касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Данильчук Н. Б., на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року повернуто.

20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 через Електронний Суд подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана адвокатом Данильчуком Н. Б. на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

У касаційній скарзі вказується, що ціна позову складає 250 000 грн. До касаційної скарги додано висновок про вартість нерухомого майна відповідно до якого вартість спірного майна складає 250 000 грн.

Таким чином, ціна позову у цій справі становить 250 000 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У касаціній скарзі вказується, що врахувавши значення справи для сторін та обраний позивачем спосіб захисту, судами першої та апеляційної інстанції справу №597/402/23 не було віднесено до категорії малозначних справ та проведено її розгляд в суді першої інстанції за правилами загального позовного провадження, що свідчить про можливість касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Касаційний суд звертає увагу, що у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України парламентом передбачено два касаційних фільтри: малозначні справи та справи з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Обґрунтування випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови апеляційного суду про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Данильчуком Назарієм Богдановичем, на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 серпня 2025 року (повний текст постанови складено 18 серпня 2025 року) в справі за позовом Управління Тернопільсько-Бучацької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо на предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Джуриненерго» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков