№ провадження 2-др/646/36/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2025 року м. Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова
у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,
за участю секретаря - Герко Є.В.
представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові заяву представника позивача Індутного Шматько Станіслава Миколайовича про ухвалення додаткового рішення по справіза позовом ОСОБА_2 , представник: Індутний Шматько Станіслав Миколайович до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,-
06.08.2025 року на адресу суду від представника позивача Індутного Шматько С.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі, оскільки судом не було вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн про які було зазначено у позовній заяві та усній заяві 05.08.2025 року під час розгляду справи.
При цьому, в тексті позовної заяви детального розрахунку наданих послуг та попереднього орієнтовного розрахунку понесених витрат на професійну правову допомогу не зазначено.
Вважають за необхідне зазначити, що стала судова практика чітко засвідчує необхідність попереднього визначення орієнтовного розрахунку витрат, які сторона очікує понести у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги.
Верховний Суд у своїй Постанові по справі № 922/676/21 достеменно звернув увагу на ту обставину, що саме подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком сплаченого судового збору саме така правова позиція викладена у Постанові ВП ВС від 12.11.2019 р. у справі № 904/4494/18.
Натомість, одне завуальоване речення в тексті позовної заяви не є і не може бути попереднім орієнтовним розрахунком витрат на «професійну правничу допомогу».
Наголошують, що фактичного розрахунку в дійсності позивачем не надано, не вказано ціну за складання кожного процесуального документу або кількість опрацьованих годин, вартість години роботи фахівця (якщо оплата праці адвоката здійснюється погодинно тощо). Мається на увазі, що сторона позивача не позбавлена права на скерування до суду доказів понесення витрат, проте це не спростовує факту того, що орієнтовний розрахунок повинен був бути наданий із першою заявою по суті, тобто в тексті позовної заяви.
Щодо самої сплати, звертають увагу суду, що стороною позивача в доказування понесених витрат надано лише «прибутковий касовий ордер». Так, даний документ жодним чином не підтверджує факт оплати наданих послуг.
Представником позивача не надано квитанції до прибуткового касового ордера, а ні платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, що підтвердять саме оплату. Таким чином реальних так званих витрат матеріали справи наразі не містять.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримує та просить суд його задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти ухвалення додаткового рішення підтримала свої заперечення.
З`ясувавши думку представника позивача, заслухавши представника відповідача, дослідивши заяву та додані до неї документи, матеріали цивільної справи, суд прийшов до таких висновків.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Також чинним законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивачки надано:
- договір про надання правничої допомоги від 12 листопада 2024 року укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Індутним - Шматько С.М. ;
- протокол погодження гонорару від 12 листопада 2024 року;
- прибутковий касовий ордер № б/н від 12 листопада 2024 року, в якому вказано, що адвокатом Індутним - Шматько С.М. прийнято від ОСОБА_2 на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 12 листопада 2024 року 15 000,00 гривень.
Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
Також, відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат.
Крім того Постановою ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Проте, всупереч вищезазначеному, представником позивачки не було надано суду достатніх доказів понесених витрат, а саме: доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, не надано ні квитанції до прибуткового касового ордера, а ні платіжного доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, що підтвердять вказану оплату.
Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20).
Відповідно до частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відсутні, а у задоволенні заяви слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.137,270,354 ЦПК України,
У задоволенні заяви представника позивача Індутного Шматько Станіслава Миколайовича про ухвалення додаткового рішення по справіза позовом ОСОБА_2 , представник: Індутний Шматько Станіслав Миколайович до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-ти денний строк апеляційної скарги, з дня проголошення рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Суддя С.В. Клімова