Справа № 129/1355/24
Провадження по справі № 2/129/141/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2025 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі головуючої судді О.В.Бондар,

у відсутність сторін та їх представників розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Гайсині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснопільської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, -

установив:

17.04.2025 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки розміром 2,1531 га кадастровий номер :02:010:0066 та розміром 0,3977 га кадастровий номер :02:012:0072 - обидві для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, у порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_2 , після смерті якої ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2,77 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифіката серії ВН 0311993 від 15.07.1997 р. на ім`я ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку позивачка прийняла після смерті ОСОБА_3 відповідно до рішення Гайсинського районного суду від 28.02.2023 р.; за замовленням ОСОБА_1 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановленя (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на сформовані дві земельні ділянки: розміром 2,1531 га кадастровий номер :02:010:0066 та розміром 0,3977 га кадастровий номер :02:012:0072. Позивач як спадкоємець першої черги своєї померлої матері набула право на земельну частку (пай) розміром 2,77 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифіката серії ВН 0311993 від 15.07.1997 р., вважає, що у зв`язку із виділенням в натурі двох земельних ділянок з присвоєнням їм кадастрового номера сертифікат на право на земельну частку (пай) втратив свою дії, а земельна частка (пай) змінила свій статус шляхом трансформування в дві земельних ділянки, які відповідно до ст. 1218 ЦК України входять до складу спадщини, у зв`язку із наведеним просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на зазаначені земельні ділянки у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 її матері ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Дєдова С.М. від 22.04.2024 р. позовну заяву залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, оскільки у прохальній частині позовної заяви не зазначено повного змісту позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні у даній категорії справ, а саме у випадку наявності у спадкодавця сертифікату на право на земельну частку (пай).

Ухвалою судді від 17.05.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.04.2025 р. заяву представника позивача про відвід судді Дєдову С.М. задоволено, справу передано судді Бондар О.В. відповідно до розпорядження № 113 від 09.04.2025 р.

Ухвалою суду від 10.06.2025 р. у підготовчому судовому засіданні позовна заява була залишена без руху через невідповідність її ст. 175 ЦПК України, оскільки позовні вимоги (спосіб захисту порушеного права позивача) сформульовано не у відповідності до вимог закону за відсутності у спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя права приватної власності на земельні ділянки: розміром 2,1531 га, кадастровий номер :02:010:0066, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області; та розміром 0,3977 га, кадастровий номер :02:012:0072, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, а лише за наявності у спадкодавця права на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату; наданий позивачу строк для усунення недоліків тривалістю 5 днів.

09.06.2025 р. представник позивача ОСОБА_4 у своїй заяві зазначені недоліки не усунув, вважав свої позовні вимоги законними і обгрунтованими, з метою доступу до правосуддя просив суд розглянути його позовні вимоги.

Ухвалою суду від 11.06.2025 р. підготовче провадження закрите, призначено розгляд справи по суті.

Позивач та його представник у судове засідання не прибули, у позовній заяві є клопотання про розгляд справи у відсутність позивача.

Представник відповідача позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечив, просив розгляд справи провести у його відсутність.

З урахуванням позицій сторін, досліджених судом доказів та вимог закону, суд прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 (а.с.5), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2,77 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифіката серії ВН 0311993 від 15.07.1997 р. на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 11), померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4), яку ОСОБА_2 прийняла після смерті ОСОБА_3 відповідно до рішення Гайсинського районного суду від 28.02.2023 р. (а.с. 32-33); за замовленням ОСОБА_1 виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановленя (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на сформовані дві земельні ділянки: розміром 2,1531 га кадастровий номер :02:010:0066 та розміром 0,3977 га кадастровий номер :02:012:0072 (а.с.14-31); позивач як спадкоємець першої черги своєї померлої матері набула право на земельну частку (пай) розміром 2,77 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифіката серії ВН 0311993 від 15.07.1997 р.

Приватним нотаріусом Мельник Л.П. постановою від 04.03.2024 р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у виді земельної ділянки зв`язку із тим, що право власності на цю земельну ділянку за спадкодавцем не зареєстроване (а.с.34).

Згідно з ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Земельний кодекс України в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 343/1048/17.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_3 за життя мала право на земельну частку (пай) розміром 2,77 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Весна» с.Гранів Гайсинського району, відповідно до сертифіката серії ВН 0311993 від 15.07.1997 р., ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , яку мати позивачки ОСОБА_2 прийняла після смерті ОСОБА_3 відповідно до рішення Гайсинського районного суду від 28.02.2023 р., однак за життя не оформила у встановленому законом порядку право власності на спірну земельну ділянку, тому ця земельна ділянка не є об`єктом спадкування і не увійшла до спадкової маси.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки ОСОБА_3 за життя мала право на земельну частку (пай) розміром 2,77 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Весна» с.Гранів Гайсинського району, відповідно до сертифіката серії ВН 0311993 від 15.07.1997 р., ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , яку мати позивачки ОСОБА_2 прийняла після смерті ОСОБА_3 відповідно до рішення Гайсинського районного суду від 28.02.2023 р., за життя не оформила у встановленому законом порядку право власності на спірну земельну ділянку, вона не входить до спадкової маси й не може бути успадкована її спадкоємцями, в тому числі і ОСОБА_1 , то у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

З урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, роз`яснює положеня наступних норм права та практики Верховного Суду у справах щодо спадкування права на земельну частку (пай).

Сертифікат на право на земельну частку (пай), посвідчує право на земельну частку (пай), яка є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначений в умовних кадастрових гектарах, місцезнаходження та межі такої земельної частки (паю) не визначені. Земельна частка (пай) не є земельною ділянкою та не відноситься до об`єктів нерухомого майна, речові права щодо яких підлягають державній реєстрації у порядку, визначеному нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому право власності на земельну ділянку у спадкодавця в таких випадках не виникає та відповідно не може бути успадковано спадкоємцем. У таких випадках способом захисту своїх прав спадкоємцем можливе звернення до суду із позовом про визнання за спадкоємцем права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі №554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі №623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі №158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя з дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення з позовом про визнання права на завершення приватизації.

На підставі ст. 141 ЦПК України у звязку із відмовою у задоволенні позову судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.4,11-13,19,23,27,81,128,133,141,263-265,352,354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Краснопільської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення судом виготовлений 31.10.2025 р.

Суддя: