Провадження № 2-с/638/251/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви

про скасуванян судового наказу

31 жовтня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Яковлевої В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Харкова 16 січня 2024 року за заявою Ізюмського комунального підприємства теплових мереж заборгованості про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання

в с т а н о в и в:

22.10.2025 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова із заявою про скасування судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Харкова 16 січня 2024 року за заявою Ізюмського комунального підприємства теплових мереж заборгованості про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання, в якій просить суд скасувати судовий наказ, виданий Шевченківським районним судом м. Харкова 16 січня 2024 року за заявою Ізюмського комунального підприємства теплових мереж заборгованості про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2025 визначено головуючу суддю Яковлеву В.М.

У зв`язку з розглядом вищевказаної заяви витребувано матеріали цивільної справи № 638/20985/23 (провадження № 2-н/638/351/24) за заявою Ізюмського комунального підприємства теплових мереж заборгованості про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання.

Разом із тим, згідно листа Шевченківського районного суду міста Харкова від 24.10.2025 неможливо надати вищевказані матеріали справи у зв`язку з її перебуванням у судді Рибальченко Л.М.

У свою чергу, вищезазначена справа фактично передана в провадженні судді Яковлевої В.М. 29.10.2025.

Заява мотивована тим, що 16 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Харкова видав наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання.

Вважає, що судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки боржники не отримували його копію ані поштою, ані через «Електронний суд». В свою чергу, вони пропустили строк звернення до суду із вказаною заявою, оскільки є ВПО і через руйнування інфраструктури не проживали за місцем реєстрації та не отримували кореспонденцію. Разом з тим вказали, що не укладали ніяких договорів на надання послуг, а тому звернення заявника до суду з вимогою про стягнення заборгованості є безпідставним.

Суд, дослідивши доводи заяви, матеріали цивільної справи №638/20985/23, доходить висновку про необхідність повернення заяви боржника, виходячи з такого.

Так матеріали вказаної справи свідчать, що 16 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Харкова видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання.

В свою чергу, ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова із заявою про скасування судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Харкова 16 січня 2024 року за заявою Ізюмського комунального підприємства теплових мереж заборгованості про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання.

Вважає, що судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки боржники не отримували його копію ані поштою, ані через «Електронний суд». В свою чергу, вони пропустили строк звернення до суду із вказаною заявою, оскільки є ВПО і через руйнування інфраструктури не проживали за місце реєстрації та не отримували кореспонденцію. Разом з тим вказали, що не укладали ніяких договорів на надання послуг, а тому звернення заявника з вимогою про стягнення заборгованості до суду є безпідставним.

Суд вказує, що відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з пунктом 5 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з частинами п`ятою, шостою, восьмою статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Суд також зазначає, що згідно вимог ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

Заява про скасування судового наказу має містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) наказ, що оспорюється;

5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

4. Заява підписується боржником або його представником.

5. До заяви про скасування судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником;

3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Також суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Разом з тим, як вбачається із вищевказаної заяви, дана заява подана через систему «Електронний суд» боржником ОСОБА_1 , в той час коли судовий наказ видано за заявою Ізюмського комунального підприємства теплових мереж заборгованості про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання.

В свою чергу, в самій заяві про скасування судового наказу заявником вказано ОСОБА_1 , а боржником ОСОБА_2 , що суперечить вимогам ст. 170 ЦПК України.

Крім того подана заява в порушення вимог ч. 4 ст. 170 ЦПК України не підписана боржником ОСОБА_2 .

Також як було зазначено судом, до суду була подана заява про скасування судового наказу, в той час, коли у прохальній частині заяви ОСОБА_1 просить суд в т. ч. зняти арешт з рахунків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати виконавчі провадження незаконними, зобов`язати повідомити банки про скасування арештів, що суперечить положенням Розділу ІІ ЦПК України, оскільки дані питання не вирішуються судом під час розгляду справи в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, суд вказує, що у відповідності до вимог ст. 170 ЦПК України подану заяву про скасування судового наказу необхідно повернути її заявникові без розгляду.

Керуючись ст. ст. 170, 258, 259, 260 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 16 січня 2024 року по справі 638/20985/23 за заявою Ізюмського комунального підприємства теплових мереж заборгованості про видачу судового наказу щодо вимог про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання - повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити заявнику його право на повторне звернення до суду після усунення зазначених недоліків.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В. М. Яковлева