УХВАЛА

21 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 753/1371/23

провадження № 61-12486к25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» на постанову Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 30 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

1. У січні 2023 рокуОСОБА_1 звернулась до суду з позовом

до ТОВ Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

2. Дарницький районний суд міста Києва ухвалою від 24 липня 2023 року залучив до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 .

3. Дарницький районний суд міста Києва рішенням від 18 квітня 2024 року

у задоволенні позову відмовив.

4. Київський апеляційний суд постановою від 14 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 квітня 2024 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позов задовольнив частково. Стягнув з ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду

у розмірі 282 246 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовив. Стягнув з ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору

у розмірі 7 177,73 грн.

5. Київський апеляційний суд додатковою постановою від 30 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково. Стягнув з ТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу

у розмірі 30 000 грн.

6. 08 жовтня 2025 рокуТОВ «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс»,

в інтересах якого діє представник - адвокат Мазур Н. І., через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 30 липня 2025 року.

7. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

10. Конституційний Суд України Рішенням від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(II)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України

(є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

11. Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом

на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

12. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України

на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3 028 гривень.

13. Предметом позову у цій справі є вимоги про відшкодування майнової

та моральної шкоди.

14. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

15. Зі змісту оскаржуваного судового рішення встановлено, що ціна позову становить 317 246 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн * 250 = 757 000 грн) станом на 01 січня 2025 року.

16. При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення,

а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

17. Касаційна скарга мотивована тим, що вона стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування частини другої статті 78 ЦПК України та статті 1166 ЦК України у справах про відшкодування збитків, завданих залиттям квартири.

18. Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, керується тим, що таке правове питання має бути вагомим питанням правозастосовчої практики, мати винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значимістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

19. Касаційний суд зазначає, що потреба у формуванні єдиної правозастосовчої практики виникає, передусім, у тих випадках, коли практики з певного питання немає взагалі і її потрібно сформувати, або відсутня єдність у вже сформованій практиці з певного питання і такі обставини необхідності формування висновку щодо застосування норми права належно обґрунтовані у касаційній скарзі з викладенням підходу до застосування такої норми права, яка не застосовувалася раніше Верховним Судом у подібних правовідносинах.

20. У касаційній скарзі не вказано фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

21. Також заявник посилається на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, оскільки стягнення грошових коштів за оскаржуваним судовим рішенням та пред`явлення нових позовів може призвести до негативних наслідків як для заявника так і для співвласників квартир, які обслуговуються заявником.

22. Аналіз наведених заявником у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для нього, оскільки незгода з оскаржуваним судовим рішеннямне свідчить про винятковість справи для заявника і про обставини дійсної винятковості цієї справи, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

23. Посилання у касаційній скарзі на те, що вказана справа становить значний суспільний інтерес також є безпідставними, оскільки заявником не наведено належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

24. Крім того, заявник зазначає, що позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, оскільки вирішення цієї справ створює преюдицію щодо винуватості заявника стосовно інших постраждалих.

25. Перевіривши зазначені доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що наведені заявником твердження не дають підстав для висновку про те, що особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.

26. Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

27. Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій

і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

28. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судом

у системі судоустрою України, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

29. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

30. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

31. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

32. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо: касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

33. Оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, і наявність випадків, передбачених

пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником належним чином не обґрунтовано, а судом не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження суд відмовляє.

34. Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Юкрейніан Сіті Сервіс» на постанову Київського апеляційного суду від 14 липня 2025 року

та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 30 липня 2025 року.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

В. В. Пророк