Справа № 727/3639/18
Провадження № 2/727/61/25
13 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:
головуючий суддя Слободян Г.М.
секретаря судового засідання Вакарчук Т.Р.
сторін по справі:
представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Сарафенюк Р.І. (в режимі відеоконференцзв`язку)
19 травня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у новій редакції до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна», треті особи: ОСОБА_2 , Приватне підприємство Автоцентр «Лига-ІІ» про відшкодування матеріальної шкоди.
Просить, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна» його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 209 880,57 (двісті дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 57 коп.) гривень, інфляційні втрати позивача у розмірі 76 393,56 (сімдесят шість тисяч триста девяносто три грн. 56 коп.) гривень та судові витрати.
Рух справи та позиція сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 квітня 2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 травня 2018 року закрито підготовче провадження по справі.
03.08.2018 року від первісного відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву. ОСОБА_2 заперечувала проти позову, зазначаючи, що причиною пожежі стало самозаймання автомобіля Nissan Qashqai, який не перебував у русі, а був припаркований біля будинку по АДРЕСА_3 . Обґрунтовувала свою. позицію тим, що 8 листопада 2016 року згідно з договором купівлі-продажу №081116-2 вона придбала у Приватного підприємства «Автоцентр Ліга-ІІ» автомобіль NISSAN Qashqai 1.6 Dci 2WD CVT SE, сірого кольору, кузов № НОМЕР_4 , вартістю 635 860 грн., про що складено акт приймання-передачі від тієї ж дати. Імпортером автомобіля є ТОВ Ніссан Мотор Україна. У відзиві також зазначено, що 10 грудня 2016 року внаслідок пожежі, яка виникла у передній частині автомобіля Nissan Qashqai, знищено три транспортні засоби: зазначений автомобіль відповідача, автомобіль позивача Hyundai Senta Fe (номер кузова НОМЕР_1 ), а також автомобіль ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_3 . Відповідач наголошувала, що транспортні засоби не використовувалися за призначенням, а перебували на стоянці, тому дана подія не є дорожньо-транспортною пригодою. Відповідач ОСОБА_2 посилалася на положення статей 1166, 1187 ЦК України, вказуючи, що джерелом підвищеної небезпеки в розумінні закону є лише транспортний засіб, який використовується у процесі руху, а тому обов`язок відшкодування шкоди не може покладатися на особу, яка не здійснювала експлуатації автомобіля у момент пожежі. Також вказала, що для встановлення причин займання автомобіля проводилися декілька експертних досліджень, однак фактичну причину виникнення пожежі не встановлено. У зв`язку з цим вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог як необґрунтованих.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 вересня 2018 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна»; Приватне підприємство Автоцентр «Лига-ІІ».
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 березня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05 травня 2025 року справу повернуто до стадії підготовчого провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 травня 2025 року змінено процесуальний статус третьої особи ТзОВ «Ніссан Мотор Україна» на відповідача та відповідача ОСОБА_2 залучено до участі у справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15.08.2025 року закрито підготовче провадження по справі.
Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Сарафенюк Р.І. в судовому засіданні позовні вимоги за позовом в новій редакції підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним обставинам в позові.
Представник відповідача - ТзОВ «Ніссан Мотор Україна», Литвин І.О., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав відзив на позов, у якому зазначив, що заявлені вимоги позивача є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на законі; суперечать обставинам справи. Мотивував доводи відносно заперечення позову тим, що причиною пошкодження Автомобіля стало загоряння поруч розташованого транспортного засобу марки NISSAN QASHQAI номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є громадянка ОСОБА_2 . Вказав, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди направлені не до громадянки ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу, який став причиною загоряння Автомобіля та його пошкодження, а до ТОВ «Ніссан Мотор Україна», яке очевидно до загоряння Автомобіля позивача жодного відношення не має. Зауважив, що транспортний засіб марки NISSAN QASHQAI номерний знак НОМЕР_2 є власністю громадянки ОСОБА_2 , що не заперечується Позивачем, і саме вона як власниця транспортного засобу, який загорівся і спричиним пошкодження Автомобіля позивача, в силу закону зобов`язана нести відповідальність та відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України. На думку представника відповідача, застосування позивачем норм вищевказаного Закону є помилковим, оскільки норми цього Закону не можуть поширюватись на правовідносини позивача, як користувача пошкодженого Автомобіля та ТОВ «Ніссан Мотор Україна», як виробника транспортного засобу марки NISSAN QASHQAI, що належить ОСОБА_2 . Згідно з Законом, суб`єктом, який має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дефекту в продукції, є потерпілий. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Представник третьої особи ОСОБА_2 , адвокат Бартусевич В.М., скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірительки. У наданих письмових поясненнях пояснила, що зважаючи на встановлені обставини, а також беручи до уваги висновок експерта, згідно до якого експерт не виявив будь-яких фактів, які б підтверджували порушення ОСОБА_2 правил користування чи зберігання автомобіля NISSAN QASHQAI, у період експлуатації зазначеного автомобіля з 08.11.2016 року по 10.12.2016 р., то ОСОБА_2 не може бути належним відповідачем по справі.
Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне.
Досліджені судом докази та застосовані норми права.
Як встановлено судом, 10.12.2016 року приблизно о 04 годині 00 хвилин між під`їздами №11 та 12 житлового будинку АДРЕСА_3 виникла пожежа в автомобілі марки «Нісан Кашкай» д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, який належить ОСОБА_2 . Внаслідок даної пожежі було пошкоджено автомобілі, які знаходились поруч, зокрема, автомобіль «Hyndai Senta Fe» номерний знак НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 і яким володіє на підставі вказаної довіреності позивач ОСОБА_1 , та автомобіль марки «ВАЗ 2107» д.н.з НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_5 . Викладене підтверджується дослідженими в судовому засіданні свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 22.09.2016 року, довіреністю ОСОБА_6 від 23.09.2016 року, актом про пожежу від 10.12.2016 року, поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 10.12.2016 року (а.с.9-13, т.1).
19.12.2016 року інженером ДВЛ УДСН України у Чернівецькій області проведено аналіз наявних версій виникнення пожежі, відповідно до якого зроблено висновок, що результат огляду місця пожежі дає змогу стверджувати, що найбільш імовірною причиною виникнення пожежі, яка мала місце 10.12.2016 року в автомобілі «Нісан Кашкай» д.н.з. НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_3 є коротке замкнення в електромережі живлення (а.с.14-15, т.1).
Згідно висновку судового експерта Палишина Я.Д. №19-02-17 від 28.02.2017 року на фрагментах електричних провідників, вилучених при огляді автомобіля «Нісан Кашкай» д.н.з. НОМЕР_2 (об`єкти 1-6), виявлені оплавлення, які відповідають таким, що виникли в результаті короткого замикання. Результати проведених досліджень вилучених об`єктів проводів із передньої лівої сторони моторного відсіку, що були в зоні розміщення акумуляторної батареї та передньої фари автомобіля дають змогу дійти висновку, що згідно із методиками [15, 16] оплавлення на них за формою та ступенем розповсюдження, а саме їх локальністю, відповідають таким, що виникли в результаті короткого замикання електричної мережі (а.с.16-27, т.1).
Висновком науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області від 20.12.2016 №891-а, встановлено, що оскільки ринкова вартість не розмитненого автомобіля марки «Hyundai» моделі «Santafe», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, станом на 10.12.2016 складала 209 880,57 грн, та враховуючи, що вартість матеріального збитку перевищує ринкову вартість оцінюваного автомобіля, то вартість матеріального збитку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу та складає 209 880,57 (двісті дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 57 коп.) гривень (а.с.28-36, т.1).
Згідно з видатковою накладною №РН-0005306 від 8 листопада 2016 року, виданою приватним підприємством «Автоцентр Ліга-ІІ» (м. Хмельницький), відповідач ОСОБА_2 придбала автомобіль Nissan Qashqai, кузов НОМЕР_4 , на суму 625 860 грн з ПДВ (а.с.57, т.1),
Відповідно до заяви №106215734 від 18 листопада 2016 року, поданої до Сервісного центру МВС, ОСОБА_2 звернулася з проханням здійснити первинну реєстрацію автомобіля Nissan Qashqai (кузов НОМЕР_4 , дизель, сірий колір), транспортному засобу присвоєно державний номер НОМЕР_2 , що підтверджує факт набуття права власності та введення автомобіля в експлуатацію (а.с.58, т.1).
Як вбачається із заяви-вимоги від 20 грудня 2016 року, адресованої ТОВ «Ніссан Мотор Україна», ОСОБА_2 просила задовольнити вимоги в порядку досудового врегулювання спору та визнати факт виробничого дефекту автомобіля Nissan Qashqai, що призвів до його самозаймання (а.с.59, т.1).
Відповідно до листа ТОВ Ніссан Мотор Україна №5 від 22 січня 2018 року, адресованого ОСОБА_2 , ТОВ Ніссан Мотор Україна повідомило, що за результатами перевірки матеріалів не встановлено, що пожежа сталася внаслідок виробничого дефекту автомобіля. Зокрема, у листі зазначено, що надані заявницею технічні висновки не містять об`єктивного підтвердження вини заводу-виробника, оскільки експерт, який їх складав, не мав достатнього обсягу спеціальних знань про конструктивні особливості автомобілів марки Nissan. ТОВ Ніссан Мотор Україна відмовило ОСОБА_2 у задоволенні вимог споживача (а.с.60, т.1).
У відповідності до наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, складеного згідно з офіційними даними Державного комітету статистики України, опублікованими у газеті «Урядовий кур`єр», за період з червня 2022 року по квітень 2025 року, сума інфляційних втрат становить 76 393,56 грн. Розрахунок здійснено відповідно до методики, викладеної у постанові Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012, за формулою: Інфляційні нарахування = Сума боргу ? (Сукупний індекс інфляції / 100 %) ? Сума боргу. Таким чином, відповідно до вказаного розрахунку, станом на 16.05.2025 р. загальна сума вимог з урахуванням інфляційних втрат становить 286 274,13 грн., з яких сума основного боргу 209 880,57 грн; сума інфляційних втрат 76 393,56 грн.
Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статтей 3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вказаною статтею встановлені загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди, які застосовуються до будь-яких випадків завдання шкоди. Загальною підставою для такого застосування є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).
Судом встановлено, 10 грудня 2016 року приблизно о 04 годині 00 хвилин між під`їздами №11 та 12 житлового будинку АДРЕСА_3 виникла пожежа в автомобілі марки NISSAN QASHQAI номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, який належить третій особі ОСОБА_2 ..
Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень Глави 29 ЦК України, тобто, особа, яка хоч і не є власником, але володіє майном на відповідній правовій підставі, вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну.
До речових прав на чуже майно належить право володіння, що набувається на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом (пункт 1 частини 1 статті 395 ЦК України).
За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Таким чином на момент завдання шкоди позивачу та звернення до суду з даним позовом, позивач на підставі довіреності від 23 вересня 2016 року від власника автомобілю «Hyndai Senta Fe» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 видано довіреність на право керування, користування та розпорядження вищезазначеним транспортним засобом на строк 10 років. Тобто позивач ОСОБА_1 є особою, яка має речове право на чуже майно, та має право на захист цього права та вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну.
19.12.2016 року інженером ДВЛ УДСН України у Чернівецькій області проведено аналіз наявних версій виникнення пожежі, відповідно до якого зроблено висновок, що результат огляду місця пожежі дає змогу стверджувати, що найбільш імовірною причиною виникнення пожежі, яка мала місце 10.12.2016 року в автомобілі NISSAN QASHQAI номерний знак НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_3 є коротке замкнення в електромережі живлення.
Висновком судового експерта Палишина Я.Д. №19-02-17 від 28.02.2017 року на фрагментах електричних провідників, вилучених при огляді автомобіля NISSAN QASHQAI номерний знак НОМЕР_2 (об`єкти 1-6), виявлені оплавлення, які відповідають таким, що виникли в результаті короткого замикання. Результати проведених досліджень вилучених об`єктів проводів із передньої лівої сторони моторного відсіку, що були в зоні розміщення акумуляторної батареї та передньої фари автомобіля дають змогу дійти висновку, що згідно із методиками [15, 16] оплавлення на них за формою та ступенем розповсюдження, а саме їх локальністю, відповідають таким, що виникли в результаті короткого замикання електричної мережі.
Відповідно до висновку, наведеному у дослідній частині щодо причини виникнення пожежі, яка сталася 10 грудня 2016 року у автомобілі NISSAN QASHQAI (номерний знак НОМЕР_2 ), та механізм і обставини її виникнення, а також стан зазначеного автомобіля на момент його огляду експертом, у експерта не має підстав робити висновок про наявність стороннього втручання в обладнання Автомобіля (електромережу та паливну систему).
Причиною виникнення пожежі, яка сталася 10 грудня 2016 року в автомобілі NISSAN QASHQAI (номерний знак НОМЕР_2 ), є термічна дія електричного струму, що утворився в результаті аварійного режиму в роботі електрообладнання у електричних колах, які поєднували автомобільний генератор з плюсовою клемою акумуляторної батареї.
В результаті дослідження наданих матеріалів справи, експерт не виявив будь-яких фактів, які б підтверджували порушення правил користування чи зберігання автомобіля NISSAN QASHQAI (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 у період експлуатації зазначеного автомобіля з 08.11.2016року по 10.12.2016 року.
Зважаючи на викладене, у експерта не має підстав робити висновок про те, що причиною пожежі, яка сталася 10.12.2016року в автомобілі NISSAN QASHQAI (номерний знак НОМЕР_2 ), не може бути недотримання ОСОБА_2 правил користування чи зберігання зазначеного автомобіля.
При придбанні нового автомобіля NISSAN QASHQAI виробник гарантував позивачу, що останній зможе використовувати автомобіль за призначенням протягом трьох років, однак в результаті аварійного режиму в роботі електрообладнання автомобіля, належний позивачу автомобіль був знищений повністю внаслідок пожежі через місяць після його придбання, що виключає можливість його використання позивачем за призначенням.»
Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.
Суд звертає увагу на те, що преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.
Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.
Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, установленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
З урахуванням з"ясованих в судовому засіданні обставин, досліджених у сукупності доказів та вищенаведених норм права позиції Верховного Суду, суд вважає безпідставним посилання представника відповідача ТзОВ «Ніссан Мотор Україна» Литвина І.О. щодо відсутності преюдиційності, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, враховуючи відсутність вини ОСОБА_2 у виникненні пожежі, наявність дефекту у транспортного засобу NISSAN QASHQAI (номерний знак НОМЕР_2 ) та причинно-наслідковий зв`язок між дефектом та завданою позивачу шкодою, суд вважає, що позовні вимоги позивача до ТзОВ «Ніссан Мотор Україна» як відповідача по справі обгрунтовані та підлягають задоволенню.
Імпортером вказаного автомобіля є ТОВ «Ніссан Мотор Україна». 18 листопада 2016 року за заявою ОСОБА_2 була проведена первина реєстрація автомобіля марки NISSAN QASHQAI. Період виробничої гарантії на автомобілі Nissan складає 3 роки або 100 000 км пробігу, про що зазначається на офіційному сайті NISSAN в Україні.
Статтями 1209-1211-1 ЦК України, зокрема, визначено, що підстави, строк та особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, встановлюються законом.
Законом України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" (далі - Закон) встановлено порядок та підстави відшкодування шкоди, заподіяної особі внаслідок недоліків товару, який є рухомим майном. Таке відшкодування шкоди не залежить від того, чи перебували потерпілий та заподіювач шкоди у договірних відносинах.
Вимогами статті 1 Закону унормовано, що шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.
Суб`єктами права вимоги у розумінні наведеного вище Закону є будь-які особи, яким завдано майнової та (або) моральної шкоди внаслідок недоліків товару, як безпосередні покупці продукції, так і особи, яким товар перейшов на законних підставах, або сторонні особи.
Боржниками у таких зобов`язаннях відповідно до статті 1210 ЦК України є, зокрема, виготовлювач товару або інша особа, визначена відповідно до закону, у разі завдання шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном. При цьому, нормами статті 7 Закону передбачено, що за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції, відповідає її виробник. Будь-яка особа, яка ввезла на митну територію України продукцію з метою її продажу, передання в найм (оренду), лізинг або розповсюдження в будь-якій іншій формі в ході провадження господарської діяльності, відповідно до цього Закону несе відповідальність як виробник. Умови доведення завдання шкоди визначені положеннями статті 6 Закону, якими встановлено, що потерпілий повинен довести: наявність шкоди, наявність дефекту в продукції, наявність причинно-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодою.
Поряд з цим, частиною першою статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Відповідно до висновку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області від 20.12.2016 №891-а вартість матеріального збитку завданого автомобілю «Hyndai Senta Fe» номерний знак НОМЕР_1 визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу та складає 209 880,57 (двісті дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 57 коп.) гривень.
Так, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 р. у справі № 638/2304/17 підкреслено, що завдання цивільного судочинства полягає саме в ефективному захисті порушених прав, однак захист можливий лише за умови, що права реально порушені.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
За аналізом вищенаведених норм права та правової позиції Верховного Суду чітко визначені завдання цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати докази, які підтверджують їх твердження, та сприяти з`ясуванню обставин справи.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (крім випадків, встановлених цим Кодексом).
Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.
Як передбачено у ч. 2 ст. 89 ЦПК жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили суд має самостійно оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність їх сукупності.
У відповідності до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на дотриманні норм процесуального права. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладене, на підставі всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, перевіреними в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, керуючись принципом диспозитивності, обов`язком сторін доводити обставини, на які вони посилаються, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та такими, що відповідають закону, а тому підлягають до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.4, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265,
268, 273, 354, 368, 372 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або через суд першої інстанції.

Повний текст судового рішення складено 23.10.2025 року.

Суддя Слободян Г.М.