Справа № 367/3000/24
Провадження №2/367/2498/2025
УХВАЛА

Іменем України

про закриття провадження

29 жовтня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючого судді Лещенко О.В., з секретарем судового засідання Альощенко В.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Лещенко О.В. було відкрито провадження у зазначеній справі, постановлено розгляд справи проводити без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, фіксація судового засідання технічними хзасобами не здійснювалась.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описки це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка, помилки у написанні складних чисел тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, як-от: написання прізвищ та імен, адреси, найменувань спірного майна тощо.

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

Суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

Суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.

Зазначена позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-788цс16 від 22 лютого 2017 року.

Судом встановлено, що в електронному примірнику ухвали судді Ірпінського міського суду Київської області Лещенко О.В. про відкриття провадження у цивільній справі № 367/3000/24 провадження №2/367/2498/2025 допущено описку в даті її постановлення «18 квітня 2024 року» замість правильної «18 грудня 2024 року», коли була постановлена ухвала в письмовому вигляді, а тому вказана описка підлягає виправленню.

24.10.2025 до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, у якій зазначено, що ОСОБА_2 звернувся із позовом про розірвання шлюбу до Дніпровського районного суду м. Києва, за результатами розгляду справи № 755/15774/24 09.12.2024 було ухвалено рішення про задоволення позову та розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яке набрало чинності 09.01.2025. Відповідач просить закрити провадження у справі №367/3000/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. З наведеного убачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 910/3191/20; від 24.10.2024 року у справі № 752/8103/13-ц.

Як убачається з відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень у ЄДРСР опубліковано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2024 у справі №755/15774/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, яким суд, зокрема: «позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити. Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 72 ».

При цьому у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості щодо оскарження вказаного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року у справі № 755/15774/24.

Таким чином убачається, що судове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2024 у справі № 755/15774/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу набрало законної сили та є чинним на час розгляду судом справи № 367/3000/24.

Відповідно до п. 3 ч.1, ч. 2, 3 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України(2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили.

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позовуце матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позовуце річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 вказано, що предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Brumarescu v. Romania» (Брумареску проти Румунії) констатовано існування усталеної практики щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно зі ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, проте зазначених вимог відповідачем заявлено не було.

Враховуючи зазначене, те, що предметом спору в цій справі є суспільні відносини щодо припинення шлюбу між подружжям на підставі його розірвання за заявою одного із подружжя, і є рішення суду між тими ж сторонами і з тих же підстав, яке набрало законної сили, то провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, так як набрало законної сили рішення, яким вирішено спір, суд дійшов висновку щодо необхідності закриття провадження у справі.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст.142, 255, 256, 269, , 263, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Виправити у вступній частині електронного примірника ухвали судді Ірпінського міського суду Київської області Лещенко О.В. про відкриття провадження у цивільній справі №367/3000/24 провадження № 2/367/3534/2024 допущену описку, а саме «квітня» замінити словом «грудня».

Закрити провадження по справі №367/3000/24провадження № 2/367/2498/2025 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, із тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя: О.В. Лещенко