Справа № 404/3342/24
Номер провадження 2/404/920/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Кропивницький

Фортечного районного суд м. Кропивницького у складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

за участю секретаря Туровської О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 15.12.2023 ОСОБА_2 звернулась до начальника управління СВ України в Кіровоградській області, Кононенко С., в якій просила: «Взяти під контроль, під нагляд роботу голови судово-психіатричної комісії Кіровоградської області ОСОБА_1 ». Крім того, в заяві ОСОБА_2 зазначила: «як громадянка України, не маю права не повідомити наступне: всій Україні з інтернету відомо, яким по максимуму корупціонером є головний лікар Кіровоградської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_1 , котрий «торгував» психіатричними діагнозами….». В даний час ОСОБА_1 працює головою судово-психіатричної комісії Кіровоградської області…але є очевидним фактом, що така вкрай корумпована особа, як ОСОБА_1 , не може бути головую судово-психіатричної комісії Кіровоградської області. ОСОБА_1 все робив за хабарі і буде робити все за хабарі це вже його, ОСОБА_1 , спосіб життя….. і це є аксіомою». В той час, враховуючи що в Україні війна, гинуть люди, багаті будуть платити ОСОБА_1 , якому підпорядкована комісія судово-психіатричних експертів Кіровоградської області….. Психіатрія це не терапія і не хірургія, де все видно по симптомах, а психіатрія це те, що напише ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 напише все за що заплачено». «Доповнюю, що у ОСОБА_1 навіть була окрема кімната, де він, ОСОБА_1 брав хабарі, коли був головним лікарем Кіровоградської обласної психіатричної лікарні». За результатами перевірки, працівниками поліції, ознак кримінального правопорушення у факті вищезазначеної події встановлено не було. Вважає, що поширення недостовірної інформації про нього відбулось шляхом її викладення в заяві від 15.12.2023 адресованій начальнику управління СВ України в Кіровоградській області. Через поширення відповідачкою неправдивих відомостей вимушений відповідати на безглузді питання працівників поліції та виправдовуватися перед ними. Він є заслуженим лікарем України, має подяки та відзнаки. Зазначена інформація є недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, що завдає моральної шкоди, яку він оцінює у 12 000 грн. Просить суд визнати недостовірною інформацію розповсюджену відповідачкою та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію та стягнути моральну шкоду в розмірі 12 000 грн.

ОСОБА_2 подала відзив, в якому позов не визнала, просила відмовити.

ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву, в якій зазначає, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з первісним позовом принизив її честь і гідність. Просить визнати недостовірною інформацію, викладену в позові ОСОБА_1 до неї та такою що порочить її честь та гідність і стягнути 24 000 грн моральної шкоди на її користь.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мельниченко В.А. подав відзив на зустрічну позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Проти задоволення зустрічного заперечував.

ОСОБА_2 просила у задоволення позову ОСОБА_1 відмовити, а зустрічний задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулась з заявою до чергової частини Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про те, що голова психіатричної комісії Кіровоградської області Тарасенко О.І. вчиняє корупційні дії.

В зв`язку із цим ОСОБА_1 був викликаний до Кропивницького РУП для відібрання пояснень.

ОСОБА_1 вважає, що викладені в заяві обставини є неправдивою інформацією та порочать його честь та гідність, а саме такі висловлювання: «як громадянка України, не маю права не повідомити наступне: всій Україні х інтернету відомо, яким по максимуму корупціонером є головний лікар Кіровоградської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_1 , котрий «торгував» психіатричними діагнозами….». В даний час ОСОБА_1 працює головою судово-психіатричної комісії Кіровоградської області…але є очевидним фактом, що така вкрай корумпована особа, як ОСОБА_1 , не може бути головую судово-психіатричної комісії Кіровоградської області. ОСОБА_1 все робив за хабарі і буде робити все за хабарі це вже його, ОСОБА_1 , спосіб життя….. і це є аксіомою». В той час, враховуючи що в Україні війна, гинуть люди, багаті будуть платити ОСОБА_1 , якому підпорядкована комісія судово-психіатричних експертів Кіровоградської області….. Психіатрія це не терапія і не хірургія, де все видно по симптомах, а психіатрія це те, що напише ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 напише все за що заплачено». «Доповнюю, що у ОСОБА_1 навіть була окрема кімната, де він, ОСОБА_1 брав хабарі, коли був головним лікарем Кіровоградської обласної психіатричної лікарні».

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з рішенням Конституційного Суду від 10 квітня 2003 року звернення до правоохоронного органу про порушення прав особи не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію і цей висновок так само буде застосовний і до «нового» Цивільного кодексу 2003 року. Така правова позиція підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду від 27 лютого 2009 року (SIRYK v. UKRAINE, N 6428/07, § 37, ЄСПЛ, від 31 березня 2011 року).

Тлумачення статті 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, а не поширення недостовірної інформації, до такого висновку дійшов Верховний Суд.

Оскільки подання заяви до правоохоронних органів з метою перевірки компетентними органами незаконної, на думку ОСОБА_2 , діяльності позивача свідчить про реалізацію особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, тому це не є поширенням недостовірної інформації і відсутні підстави для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зустрічному позові ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 виклав у своєму позові до неї інформацію, яка є недостовірною та порочить її честь та гідність.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь та гідність інших людей.

Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Відповідно до частини першої статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

У пунктах 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета » та Бородянський проти росії» («Nova Gazeta and Borodyansky v. Russia»), що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

У частині другій статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, згідно зі статтею 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії» («Lingens v. Austria»)).

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також у процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Інформація, яку просить спростувати позивач, міститься саме у позовній заяві та є підставою пред`явлення її позову.

В зв`язку з чим суд приходить до висновку, що інформація, зазначена у позовній заяві ОСОБА_1 є обґрунтуванням заявлених ним позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, поданому до суду, а тому не підлягає спростуванню.

За таких обставин зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Судові витрати залишити по фактично понесеним сторонами.

На підставі ст.ст. 23, 277, 1167 ЦК України, керуючись ст. 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Вступна та резолютивна частини рішення суду оголошені 21.10.2025, повний текст рішення суду складений 29.10.2025.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Б. Варакіна