Справа № 185/8678/25
Провадження № 2/185/6502/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Юдіної С. Г., за участю секретаря судового засідання Олефір А.І., представника позивача адвоката Скирди В.І., представника відповідача адвоката Кравченка Є.М. розглянувши у судовому засіданні у місті Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на окреме домоволодіння, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в якій просив суд : виділити позивачу в натурі та визнати право власності, як на окремий об`єкт нерухомого майна, житловий будинок літ. Б, сіни літ. б, загальною площею 82,9 кв. м. та житловою площею 59,1 кв. м., погріб літ. пдБ, вбиральня літ. Г, сарай літ. Д, навіс літ. Є, огорожа № 1, огорожа № 2, колод. труб. № 3, розташований за адресою АДРЕСА_1 ; виділити відповідачу в натурі та визнати за ним право власності, як на окремий об`єкт нерухомого майна, житловий будинок літ. А, житловою площею 19,1 кв. м., розташований за адресою АДРЕСА_1 ; припинити право спільної часткової власності на житловий будинок літ. А та житловий будинок літ. Б з господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що йому належить на праві власності 4/5 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Інша 1/5 частка цього будинку належить відповідачу ОСОБА_2 . На подвір`ї за вищезазначеною адресою знаходиться два житлових будинки, а саме: будинок літ. А та будинок літ. Б. Будинок літ Б, який належить позивачу на праві власності, має окремий вхід, окремий в`їзд до двору, окрему дворову територію, та господарські споруди, які позначені в технічному паспорті, фактично представляє собою окремий житловий будинок. Відповідачка, яка є фактичним власником житлового будинку літ. А, також має аналогічний двір з господарськими спорудами та окремим входом та в`їздом у двір, з окремими підводами засобів комунікацій (водопостачання, опалення, електроенергія). Наявність статусу співвласника створює позивачу незручності під час користування своєю власністю. В досудовому порядку неможливо вирішити питання щодо розподілу домоволодіння, оскільки відповідачка відмовляється від укладення та нотаріального посвідчення такого договору.

Ухвалою від 19 серпня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд ухвалює у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) без фіксування процесу технічними засобами.

З`ясувавши обставини справи, та перевіривши їх письмовими доказами, суд встановив наступні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

ОСОБА_1 є власником 4/5 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , сараєм Д навісом Є, 1-2 огорож. дерев., № 3 тр. колод. газ. тр., які розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування частини житлового будинку від 06.03.2001 року, посвідченого завідуючою Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Шкицькою Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1-669 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1492710 від 16.09.2003 року.

Пунктом 2 вищезазначеного договору передбачено, що у власність позивача переходить будинок Б, житловою площею 59,1 кв. м., сіни б, погріб пдБ, 2/3 сараю В, вбиральня Г, сарай Д, тр. колод. № 3, навіс Є, частина огорожі.

Інша 1/5 частина вищезазначеного житлового будинку належить ОСОБА_2 .

Земельна ділянка під будинком не оформлена, право власності на неї не зареєстровано.

Будинок літ. Б, який належить позивачу на праві власності, має окремий вхід, окремий в`їзд до двору, окрему дворову територію та господарські споруди, які позначені в технічному паспорті, фактично представляє собою окремий житловий будинок, що підтверджується висновком № S03480 щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна від 08.07.2025 року.

Відповідач, який є фактичним власником житлового будинку літ. А, також має аналогічний двір з господарськими спорудами та окремим входом та в`їздом у двір, з окремими підводами засобів комунікацій (водопостачання, опалення, електроенергія).

Наявність статусу співвласника створює позивачу певні незручності під час користування своєю власністю, адже виникають певні перешкоди в отриманні комунальних послуг, повноцінному розпорядженні будинком тощо.

Відповідно до часток кожного співвласника склався порядок фактичного користування будинками, однак статус будинків, як спільної часткової власності, перешкоджає позивачу в повній мірі здійснювати свої права щодо свого будинку.

В досудовому порядку вирішити питання щодо розподілу домоволодіння не вдалося.

4/5 частин житлового будинку позивача складається з наступного: житловий будинок літ. Б, сіни літ. б, загальною площею 82,9 кв. м. та житловою площею 59,1 кв. м., погріб літ. пдБ, вбиральня літ. Г, сарай літ. Д, навіс літ. Є, огорожа № 1, огорожа № 2, колод. труб. № 3.

Як зазначає позивач, сарай літ. В, 2/3 частин якого перейшли у власність позивача за вищезазначеним договором дарування, на сьогоднішній день знищений.

1/5 частина житлового будинку відповідача складається з наступного: житловий будинок літ. А.

Представник відповідача погодився із зазначеним висновком щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна.

Як визначено статтями 356, 358, 361 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ч. 2 ст. 318 ЦК України).

Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що співвласник має право на надання йому в окреме володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 310/7011/17 від 28.07.2021 року зазначено наступне: «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється».

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представник позивача просив не здійснювати розподіл понесених ним судових витрат. За змістом статті 13 ЦПК України, учасник справи здійснює свої процесуальні права на власний розсуд. Тому судові втирати по справі слід покласти на осіб, які їх понесли.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на окреме домоволодіння - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі та визнати за ним право власності, як на окремий об`єкт нерухомого майна, житловий будинок літ. Б, сіни літ. б, загальною площею 82,9 кв. м. та житловою площею 59,1 кв. м., погріб літ. пдБ, вбиральня літ. Г, сарай літ. Д, навіс літ. Є, огорожа № 1, огорожа № 2, колод. труб. № 3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_2 в натурі та визнати за нею право власності, як на окремий об`єкт нерухомого майна, житловий будинок літ. А, житловою площею 19,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок літ. А та житловий будинок літ Б з господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові втирати по справі покласти на осіб, які їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя С. Г. Юдіна