"24" вересня 2025 р.
Справа №489/8689/14-ц
Провадження №6/489/215/25
УХВАЛА

24 вересня 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєві подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку

встановив.

29 серпня 2025 приватний виконавець Баришніков А.Д. звернувся до суду з поданням, яким просив надати дозвіл на звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , а саме: нежитлова будівля, закусочна за літ. Б-3, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке не зареєстроване в установленому законом порядку. Посилаючись на те, що на його виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 73196815 з виконання виконавчого листа № 489/8686/14-ц виданого 17.03.2023 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 64МФ/2007 від 16.07.2017 та судових витрат. Згідно відповіді ДФС про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, боржник має відкриті рахунки у банківських установах, кошти на яких відсутні. Відповідно до відповіді з УПФУ, інформацію про осіб-боржників, які отримують пенсію та/або які працюють за трудовим або цивільно-правовим договором не знайдено. Згідно відповіді на запит до МВС транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Отримано інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, майно за боржником не зареєстровано. 26.03.2025 представником стягувача долучено до матеріалів виконавчого провадження іпотечний договір укладений між стягувачем та боржником, за яким передано для забезпечення виконання зобов`язання за кредитом нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, закусочну за літ. Б-3 загальною площею 612,50 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на яке накладено обтяження та долучено копію технічної документації на відповідну будівлю. Проте, право власності на вищевказане нерухоме майно не зареєстровано в установленому законом порядку, запис про право власність до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесено. Вважає, що боржник ОСОБА_1 свідомо не реєструє в установленому законом порядку майно - нежитлову будівлю, закусочну за літ. Б-3 загальною площею 612,50 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 через необхідність виконання кредитних зобов`язань. Оскільки у боржника кошти та майно, на яке можливе звернути стягнення в рахунок погашення боргу за рішенням суду відсутні, звернення стягнення на вищевказану нежитлову будівлю є єдиним можливим способом виконання судового рішення.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Толпекіна А.А. надійшли заперечення на подання, відповідно до яких просить відмовити у задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на майно. Зазначає, що на період воєнного стану діє мораторій на звернення стягнення та майно фізичних осіб за споживчими кредитами. Виконавець не довів наявності всіх необхідних умов для реалізації такого майна. Відсутність державної реєстрації права власності на майно не є автоматичною підставою для звернення стягнення. Виконавець не має права розширювати свої повноваження і замість суду вирішувати спір щодо належності майна. Подання не відповідає принципу пропорційності, адже реалізація майна призведе до непоправних наслідків для боржника, тоді як закон прямо забороняє таке стягнення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.09.2022, стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 64МФ/2007 від 16 липня 2007 року у розмірі 910 132,22 доларів США (дев`ятсот десять тисяч сто тридцять два долари двадцять два центи), що еквівалентно за курсом НБУ 11 786 732,84 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом 638 705,22 доларів США (шістсот тридцять вісім тисяч сімсот п`ять доларів 22 центи), що еквівалентно 8 271 597,94 грн.;

-заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами 222 353,71 доларів США (двісті двадцять дві тисячі триста п`ятдесят три долара сімдесят один цент), що еквівалентно 2 879 607,73 грн.;

- заборгованості за пенею 49 073,29 доларів США (сорок дев`ять тисяч сімдесят три долара двадцять дев`ять центів), що еквівалентно 635 527,18 грн..

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк ПриватБанк» 1753грн. 92 коп. (тисяча сімсот п`ятдесят три гривни дев`яносто дві копійки) судового збору.

Зустрічний позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_1 про визнання припиненим договору поруки задоволено.

Визнано припиненим договір поруки від 16 липня 2007 року укладений між Закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 .

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10.01.2023, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.09.2022 змінено, збільшивши стягнення пені з 49073,29 доларів США, що еквівалентно 635527 грн. 18 коп. до 68353,14 доларів США, що еквівалентно 885212 грн. 26 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у розмірі 3745 грн. 11 коп. судових витрат.

В іншій частині рішення залишено без змін.

17 березня 2023 Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчі листи по вищевказаній справі.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. від 01.11.2023 відкрито виконавче провадження № 73196057 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 489/8689/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 64МФ/2007 від 16 липня 2007 року:

- заборгованості за кредитом 638 705,22 доларів США (шістсот тридцять вісім тисяч сімсот п`ять доларів 22 центи), що еквівалентно 8 271 597,94 грн.;

- заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами 222 353,71 доларів США (двісті двадцять дві тисячі триста п`ятдесят три долара сімдесят один цент), що еквівалентно 2 879 607,73 грн.;

- заборгованості за пенею 68353,14 доларів США, що еквівалентно 885212,26 грн..

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. від 16.10.2023 відкрито виконавче провадження № 73064582 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 489/8689/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» судових витрат у розмірі 3745 грн. 11 коп.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. накладено арешти на кошти боржника ОСОБА_1 в рамках виконавчих проваджень № 73196057 та № 73064582.

Згідно відповіді на запит № 288314565 від 21.08.2025 до Державної фіскальної служби України, у відділеннях банків наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, ОСОБА_1 має відкриті рахунки у банківських установах, кошти на яких відсутні.

Відповідно до відповіді на запит № 288314566 від 21.08.2025 до Пенсійного Фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їхнє останнє місце роботи, ОСОБА_1 знайдено в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу.

Згідно відповіді на запит № 178125862 від 16.10.2023 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортні засоби, у МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби.

Відповідно до відповіді на запит № 288314564 від 21.08.2025 до Державної податкової служби України про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників фізичних осіб, розміри отриманого податку з доходів боржників фізичних осіб та/або загальну суму річного доходу, декларованого боржником фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи та суму отриманого податку (для фізичних осіб, які є само зайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником фізичною особою підприємцем в податковій декларації єдиного податку фізичної особи підприємця, інформацію відносно боржника ОСОБА_1 не знайдено оскільки, інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих само зайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в державному реєстрі відсутні.

Мотиви та норми права.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд неодноразово наголошував, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи, щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною четвертою статті 334 Цивільного кодексу України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За змістом статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Щодо наведеного правила у законодавстві наявні винятки: відповідно до пункту 4 частини другої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, стосується тих випадків, коли боржник фактично є власником майна, володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Застосування судом ч. 10 ст. 440 ЦПК України та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише тоді, коли виконавець вичерпав усі можливі заходи, які передбачені законом, щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 2-592/09 (провадження № 61-8383св18), від 23 січня 2019 року у справі № 522/6400/15-ц (провадження № 61-19786св18), від 26 травня 2021 року у справі № 947/22930/19 (провадження № 61-9215св20).

01 лютого 2008 між ОСОБА_1 (далі-іпотекодавець) та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого в забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, закусочну за літ. Б-3 загальною площею 612,50 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності іпотекодавця на цю нежитлову будівлю, закусочну за літ. Б-3 підтверджується рішенням Центрального районного суду від 16.11.2007 по цивільній справі № 2-7509, зареєстрованого в ММБТІ від 04.12.2007 за реєстровим номером 4560893 в реєстровій книзі № 2, номер запису 219.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ММБТІ за номером 17450806 від 22.01.2008, вартість цієї нежитлової будівлі складає 734782,00 грн. (п. 7 Договору іпотеки).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 18.07.2025, вбачається, що право власності на нежитлову будівлю, закусочну за літ. Б-3 загальною площею 612,50 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Приватний виконавець здійснив заходи щодо пошуку майна боржника, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувача, та встановив, що боржник не має грошових коштів, а іншого майна не достатньо для задоволення вимог стягувача з метою виконання судових рішень.

Виявлено належність боржнику на праві власності нежитлову будівлю закусочну за літ. Б-3 загальною площею 612,50 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки), закріплене статтею 590 ЦК України й надає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України "Про іпотеку", відповідно до частини третьої статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до договору про виконання вимог іпотекодержателя.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечення іпотечними вимогами за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотечним зобов`язанням.

Положенням Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

В постанові КЦС ВС від 13.07.2022 р. 61-21298св21, 202/939/18 вказано, що Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2, за змістом якого у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статей 41, 47 цього Закону(у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах), то існують підстави для зупинення виконання рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Після спливу вказаного строку правила статей 41, 47 Закону України «Про іпотеку» відновлять свою дію без постановлення окремого рішення суду або прийняття окремого закону.

Згідно з Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"", на територію України діє воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який неодноразово був продовжений, та діє станом на теперішній час.

Враховуючи, що на даний час в Україні триває воєнний стан, ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на сьогоднішній день є неможливим в силу абзацу другого пункту 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича про звернення стягнення на майно боржника.

Керуючись ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «20» жовтня 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева