Справа №285/3464/25 Головуючий у 1-й інст. Васильчук Л. Й.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

27 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Коломієць О.С.,

суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Коломієць О.С., суддів: Талько О.Б., Григорусь Н.Й. у цивільній справі №285/3464/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 22 серпня 2025 року

в с т а н о в и в :

Рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 22 серпня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» заборгованість за послуги розподілу природного газу за період з 01.07.2024 по 30.04.2025 у розмірі 3 497,88 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2025 на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Коломієць О.С. суддів: Талько О.Б., Григорусь Н.Й. передана вказана апеляційна скарга.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року та 17 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 22 серпня 2025 року та призначено її до розгляду на 30 жовтня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

20 жовтня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надійшла до суду заява про відвід колегії суддів. На обґрунтування якої вказує, що даний склад суду: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на його думку, не може розглядати цю справу неупереджено, об`єктивно та з дотриманням норм та законів, оскільки дискредитував себе у веденні аналогічних справ, де він був учасником та ОСОБА_5 як його законний представник, а саме в цивільних справах №285/7317/23, 285/4148/24, 285/4828/23, кримінальної справи №285/1806/24.

Вважає, що у вказаних цивільних справах судді постійно порушували права його та представників, тому останній заявляв їм відводи, зрештою судді Коломієць О.С., Григорусь Н.Й., Талько О.Б. самостійно брали самовідвід від розгляду в даних справах.

Зокрема, на його думку, додатковою підставою для відводу є факт втручання в ІС суду та порушення підслідності та кваліфікації розгляду справ. Так, у кримінальній справі №285/1806/24 (представника В.О. Піковського) при авторозподілі 25.08.2025 14:59:03.219 про відвід судді було виключено суддю Григорусь Н.Й. за відсутністю спеціалізації, але в подальшому її включено (час закінчення автоматизованого розподілу: 25.08.2025 14:59:03.283) до розгляду кримінальної справи.

Також окремою підставою недовіри до судді Григорусь Н.Й. є недостовірні та сумнівні відомості в декларації, а також доброчесності. Відповідно відповіді Житомирського апеляційного суду на його запит за №01-10/31/2024 від 07.10.2024 року випливає, що суддя Григорусь Н.Й. (яка не наділена відповідними повноваженнями у зв`язку з нескладанням відповідної присяги у відповідності до Закону України «Про судоустрій та статус суддів»), є працівником юридичної особи згідно наданої завіреної виписки ЄДР. Наслідком таких дій та порушень вказаних суддів стороною відповідача направлялися скарги до ВРП, які знаходяться на розгляді.

Отже, на підставі вищевикладених фактів, які викликають обґрунтовані та вмотивовані сумніви в неупередженості та об`єктивності зазначеної колегії суддів, просив відвести суддів Коломієць О.С., Григорусь Н.Й., Талько О.Б. від участі у розгляді цивільної справи №285/3464/25, а справу передати для розгляду до іншого суду з урахуванням норм ст.40 ЦПК України.

Ознайомившись із матеріалами справи, а також з мотивами, наведеними у заяві про відвід, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на наступне.

У статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частиною першою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (частина 2 статті 40 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно частини 7 статті 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина 11 статті 40 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

За змістом пункту 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді», схвалених резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року №2006 /23, допускається відвід (самовідвід) судді у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Посилання позивача на те, що колегія суддів не може розглядати дану цивільну справу, оскільки розглядала аналогічні справи, де учасником був ОСОБА_1 та його представник, є необґрунтованими, оскільки зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід вбачається, що він не погоджується із процесуальними рішеннями колегії суддів, прийнятими в інших справах.

Разом з тим, вказані доводи не можуть бути підставою для відводу, оскільки згідно з частиною 4 статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Доводи заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Коломієць О.С., Талько О.Б., Григорусь Н.Й. щодо факту втручання в ІС суду та порушення підслідності та кваліфікації розгляду справ, зокрема виключення та включення в авторозподіл судді Григорусь Н.Й. у кримінальній справі №285/1806/24, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні.

Відповідно до статті 8 цього Закону ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій справ, як передбачено частиною другою статті 18 та частиною п`ятою статті 128 зазначеного Закону, визначають збори суддів місцевого суду шляхом прийняття відповідного рішення.

Повноваження зборів суддів щодо здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями та порядок здійснення автоматизованого розподілу судових справ регламентовані Положенням про автоматизовану систему документообігу суду (далі - Положення про АСДС), затвердженим рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 (зі змінами).

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. У випадках, визначених законом, а також за рішенням зборів суддів відповідного суду може запроваджуватися спеціалізація суддів з розгляду конкретних категорій справ.

Обов`язкове запровадження спеціалізації суддів у місцевих загальних та апеляційних судах визначено лише для розгляду кримінальних проваджень щодо неповнолітніх. Одночасно, судді з такою спеціалізацією не звільняються від виконання обов`язків судді відповідної інстанції, проте, здійснення ними таких повноважень ураховується при розподілі судових справ та має пріоритетне значення. Крім того, судді однієї спеціалізації не обмежені розглядати лише конкретні категорії справ.

Підпунктом 2.3.10 пункту 2.3. Положення про АСДС встановлено, що збори суддів відповідного суду мають право запроваджувати спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій судових справ.

Водночас, підпунктом 2.3.19 пункту 2.3 Положення про АСДС передбачено, що автоматизований розподіл судових справ між суддями в судах, в яких відсутня спеціалізація або її застосування неможливе, здійснюється між усіма суддями. Це означає, що в суді, в якому рішенням загальних зборів суддів визначено спеціалізацію суддів, у випадках, коли її застосування неможливе, автоматизований розподіл судових справ повинен здійснюватися між усіма суддями незалежно від їхньої спеціалізації. Іншими словами, застосовується принцип універсальності суддів, які можуть бути залучені до розгляду будь-якого провадження, яке відповідає предмету відання загального суду.

При застосуванні правил внутрішньої спеціалізації суддів потрібно виходити з єдності правового статусу судді, що передбачає можливість здійснення ним правосуддя у будь-якій справі, віднесеній до юрисдикції конкретного суду (за винятком тих випадків, що прямо передбачено законом).

Окрім того, рішеннями Ради суддів України від 11 червня 2021 року № 18 роз`яснено, що в суді, у якому рішенням загальних зборів суддів визначено спеціалізацію суддів, у випадках, коли неможливо утворити колегію з числа суддів відповідної спеціалізації (з числа суддів відповідної судової палати), визначення головуючого судді здійснюється з числа суддів відповідної спеціалізації (з числа суддів відповідної палати), а визначення суддів-членів колегії відбувається між усіма суддями незалежно від їхньої спеціалізації та належності їх до судових палат.

Відповідно до положень п. 7.14 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Житомирському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів №2 від 28 березня 2025, склад суду в кримінальних провадженнях (справах), в яких неможливо сформувати склад колегії суддів з числа суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та кримінальних проваджень з перегляду ухвал слідчих суддів апеляційною інстанцією, формується автоматизованою системою документообігу суду шляхом визначення судді-доповідача з числа суддів судової палати з розгляду кримінальних справ, а члени колегії визначаються з числа суддів, які уповноважені здійснювати апеляційний перегляд справ про адміністративні правопорушення.

У виключних випадках, склад суду в кримінальних провадженнях (справах), в яких неможливо сформувати склад колегії суддів з числа суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та суддів, які уповноважені здійснювати апеляційний перегляд справ про адміністративні правопорушення, формується автоматизованою системою документообігу суду шляхом визначення судді доповідача з числа суддів судової палати з розгляду кримінальних справ, а члени колегії визначаються з числа суддів судової палати з розгляду цивільних справ.

Таким чином, колегією суддів не встановлено жодних порушень Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Посилання відповідача щодо недовіри до судді Григорусь Н.Й. через, на його думку, недостовірні та сумнівні відомості в декларації, колегія суддів відхиляє, оскільки вони є припущеннями про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно повинні бути наведені аргументи, а до заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Доводи заяви, що суддя Григорусь Н.Й. не є професійним суддею та не наділена відповідними повноваженнями, а є працівником юридичної особи (Житомирський апеляційний суд), оскільки присяга судді нею не була складена, є безпідставними і не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України для відводу судді.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 43).

При цьому, у контексті об`єктивного критерію при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

В процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте право на відвід не являється абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований з посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них.

Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Несприятлива позиція суду особами, які беруть участь у справі, з питань права, сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості. Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах. Припущення не є підставою, у даному випадку, для задоволення заяв про відвід.

На думку колегії суддів, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, суд констатує, що відсутні будь-які підстави стверджувати, що судді Коломієць О.С., Талько О.Б., Григорусь Н.Й. мають та виявляють особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

За об`єктивним критерієм судом підлягає встановленню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним, при цьому, є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Колегія суддів наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Ознайомившись із мотивами заяви ОСОБА_1 про відвід, колегія суддів дійшла висновку про їх необґрунтованість, оскільки виключно припущення заявника про наявність відповідних підстав, не підтверджених будь-якими доказами, не можуть свідчити про існування об`єктивних обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді та не може бути підставою для задоволення відводу.

Оскільки в заяві про відвід Піковським В.О., підстав для відводу колегії суддів передбачених ст. 36 ЦПК України не наведено, обставин, які давали б підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість суддів Коломієць О.С., Талько О.Б., Григорусь Н.Й., також не вказано, колегія суддів вважає заявлений відвід необґрунтованим, а питання про відвід підлягає переданню на розгляд в порядку ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Керуючись ст. 33, 36, 40, 381, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді - Коломієць О.С., суддів: Талько О.Б., Григорусь Н.Й. у цивільній справі №285/3464/25 - відмовити.

Вирішення питання про відвід передати судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді