ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/1717/25 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Гончар М.С,

Кочеткової І.В.,

секретар: Камалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Корольова Дмитра Олександровича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Корольова Д.О. через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, заінтересована особа Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування заяви зазначено, що у період 2006-2007 років заявниця перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У цих стосунках у них народилася спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Записи про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер.

Оскільки смерть була раптовою, за життя ОСОБА_2 вони не встигли подати заяву про визнання його батьком дитини.

Заявниця зазначала, що ОСОБА_2 завжди визнавав себе батьком ОСОБА_3 .

Не зважаючи на те, що після народження дитини вони не проживали разом однією сім`єю та не вели спільного господарства, однак разом виховували спільну дитину ОСОБА_3 та утримували його. Відносно спільного сина ОСОБА_2 виконував усі обов`язки батька, передбачені сімейним законодавством.

З лютого 2022 року між батьком ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 встановилися дуже міцні стосунки, вони телефонували один одному, зустрічалися та проводили разом вільний час. Так, батько з сином зустрічалися у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , Також гуляли в парку, на природі та ходили разом у кіно. Батько ОСОБА_2 завжди цікавився та піклувався про фізичний і духовний розвиток сина, цікавився його навчальними досягненнями. Також ОСОБА_2 здійснював догляд за своєю хворою матір`ю, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Часто батько давав сину доручення принести їжу з благодійної роздачі для своє матері. ОСОБА_3 із задоволенням допомагав йому в цьому, забирав та приносив їжу для своєї баби, а також купував в супермаркеті продукти та інші необхідні для неї речі.

Установлення факту батьківства ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , необхідне для прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті батька, для чого 25.11.2024 він особисто подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, на підставі якої приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. видав витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі від 28.11.2024.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Корольова Д.О. просила суд встановити факт батьківства, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Корольова Д.О. через підсистему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2025 рокута ухвалити нове рішення про задоволення її заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги, повторюючи доводи заяви, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Корольова Д.О.зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вона не надала беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 дійсно є батьком ОСОБА_3 , адже вона надала суду копію світлини зі святкування дня народження, з якої вбачається, що заявниця разом з батьками померлого за святковим столом святкує день народження ОСОБА_2 , що вказує на те що між заявницею та померлим, а також з його родиною були сімейні відносини. У судовому засіданні заслухані та надали свої свідчення щодо предмету судового розгляду, як сам ОСОБА_3 , так і свідки: ОСОБА_5 , яка є подругою заявниці з дитинства, та ОСОБА_6 , яка була з дитинства знайома з померлим ОСОБА_2 .Усі підтвердили обставини, зазначені заявницею під час звернення до суду.

Крім того, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Корольова Д.О.зазначала, що під час судового розгляду вона повідомляла суд про особливу обставину. Так, про смерть ОСОБА_2 вона та її син дізналися від родичів померлого, а саме від його племінника ОСОБА_7 .

Сама ж заявниця та її син ОСОБА_3 , з 11 вересня 2024 року втратили зв`язок з померлим, оскільки за адресою свого місця проживання він був відсутній. У подальшому ОСОБА_3 зв`язався з ОСОБА_7 , який повідомив його про смерть батька та її обставини. ОСОБА_2 помер у квартирі своєї матері. Внаслідок того, що тіло довго пролежало у теплому приміщенні, процес розкладання пришвидшився, у зв`язку з чим, тіло було дуже пошкоджене, тому ОСОБА_2 було кремовано. Кремацію та поховання праху здійснював ОСОБА_7 .

Факт здійснення кремації тіла померлого ОСОБА_2 сам по собі не дає можливості провести судову молекулярно-генетичної експертизу, а викликати родичів померлого не вбачається можливим з незалежних від заявниці причин, у зв`язку з чим, керуючись принципом розумності, заявниця такого клопотання не заявляла.

Суду було достеменно відомо, що заявниця вчиняла всіх залежних від неї активних дій шляхом подання численних заяв та клопотань щодо з`ясування фактичних та дійсних обставин справи, а також встановлення спорідненого кола родичів померлого, для вирішення питання відбору у таких осіб біологічного матеріалу, необхідного для призначення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження), однак суд першої інстанції поставив у залежність законне право заявниці та її сина на встановлення факту батьківства від неявки до суду свідків родичів померлого без поважних причин, що в підсумку призвело до ухвалення протиправного та незаконного рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Корольов Д.О. наполягали на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні оскаржуваного рішення та задоволенні заяви.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з огляду на таке.

Судове рішення, згідно зі ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця не надала суду беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 дійсно є батьком дитини ОСОБА_3 .

Однак, колегія суддів вважає такий висновок передчасним, адже його суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Так, суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян по державну реєстрацію народження від 05.03.2024, відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, батьком зазначено ОСОБА_8 , актовий запис №851 від 09.10.2007 року (а.с.8).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 24.02.2025 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №2473 від 20.09.2024 (а.с.40-41, 52).

Згідно з копією матеріалів спадкової справи №80 за 2024 рік, 25.11.2024 ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Салтан В.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (а.с.56-64)

На підставі інформації, наданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про державну реєстрацію актів цивільного стану відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.65), встановлено наявність таких актових записів:

- № 1072 про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 11.06.1969 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Батьки: ОСОБА_9 та ОСОБА_4 ;

- № 2637 про шлюб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , складений 16.11.1991 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану;

- № 602 про розірвання шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , складений 19.11.1996 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса);

- № 1025 про народження дочки ОСОБА_11 , складений 02.12.1994 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Батьки: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 .

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_1 зазначала, що встановлення факту батьківства ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , необхідне для прийняття сином спадщини після батька. Разом з тим, зазначала, що про смерть ОСОБА_2 вони з сином дізналися від ОСОБА_7 , який є родичем померлого, а матеріалами справи також підтверджено, що ОСОБА_2 мав доньку, ОСОБА_11 , що свідчить про наявність у померлого інших спадкоємців за законом, зокрема, і першої черги.

Однак, суд першої інстанції, вирішуючи справу, не встановив належного кола осіб, які можуть бути заінтересованими особами, у зв`язку з наявністю у них спадкових прав. За відсутності родичів у померлого, такою особою є відповідна територіальна громада.

Однак суд першої інстанції вказаного не врахував та не звернув у ваги на те, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо права на спадкування, який може вирішуватись у межах спору про право за участі інших спадкоємців померлого як відповідачів за загальним правилом у позовному провадженні.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За наявності у померлого можливих інших спадкоємців, факт встановлення батьківства, не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку з чим заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Корольова Дмитра Олександровича слід залишити без розгляду.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині і закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

З урахуванням викладеного, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2025 року підлягає скасуванню із залишенням без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства з підстав, передбачених частиною шостою статті 294, частиною четвертою статті 315 ЦПК України.

Разом з тим, слід роз`яснити ОСОБА_1 , що для встановлення батьківства, вона не позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом.

Керуючись ст.ст. 294, 315, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Корольова Дмитра Олександровича задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2025 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 31 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: