П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 жовтня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря - Голубєвої Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Німець Олена Михайлівна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2024 року (головуючий суддя Бедьо В.І.) у справі № 308/15805/23 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 26.03.2019 між Банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Своїм підписом у анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердила, що підписана нею заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Банк зазначав, що вказаний договір про надання банківських послуг є змішаним договором, містить у собі умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). При цьому такий договір є договором приєднання (ст. 634 ЦК України).

За умовами вказаного договору позичальнику відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку з установленим кредитним лімітом у розмірі, що вказано у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування рахунку, доданій до позовної заяви.

Згідно з наданою позивачем довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 26.03.2019 встановлено кредитний ліміт 3000 грн, 31.05.2019 - змінено кредитний ліміт на 2660 грн, 23.02.2022 - змінено кредитний ліміт на 32 000 грн, 26.12.2022 - змінено кредитний ліміт на 0 грн (а.с. 9).

Банк посилався на те, що згідно з пунктом 2.1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений Банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення на підставі аналізу кредитоспроможності Клієнта в рамках розміру, зазначеного у абз. 1 цього пункту та не потребує додаткового погодження із Клієнтом.

Оскільки ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконала, тому Банк нарахував їй заборгованість станом на 14.02.2023 у розмірі 40 014,77 грн, з яких: 32 557,29 - заборгованість за кредитом; 7457,48 - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Посилаючись на дані обставини, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 40 014,77 гривень та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21 травня 2024 року позовні вимоги Банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.03.2019 у розмірі 40 014,77 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 гривні.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно умов укладеного між сторонами договору від 26.03.2019 ОСОБА_1 отримала кредит, однак взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення визначеної Банком заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Німець О.М., подала на нього апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Банку відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на своїй платіжній картці станом на 22.02.2022 вона мала залишок власних коштів у сумі 933,38 грн. ОСОБА_1 не ініціювала збільшення кредитного ліміту до 32 000 грн, не отримувала у кредит такі грошові кошти, натомість кошти викрадено з її рахунку третіми особами, які 23.02.2022 без її волевиявлення незаконно збільшили кредитний ліміт до 32 000 грн та через недоліки електронної системи і недостатню безпеку банку здійснили 23.02.2022 оплату за розваги game-glass-web, DNIPRO в сумі 32 900 грн. Після незаконного заволодіння коштами з її рахунку розпочалося повномасштабне вторгнення на територію України, що завдало скаржниці шок, невдовзі ОСОБА_1 звернулася на гарячу лінію і повідомила про спірні платіжні операції, на підставі чого створена заявка 1859339. Надалі 16.06.2022 у відділенні Банку скаржницею подано заяву № 15673994 про перевірку вказаних подій (а.с. 114). Також 18.05.2023 ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області про вчинення кримінального правопорушення щодо видачі без її відома кредиту, 19.05.2023 внесено до ЄРДР відомості про кримінальне провадження № 0000993, досудове розслідування в якому наразі не завершено.

Вказувала, що оскільки кредитні кошти відповідачці Банком не надавалися, тому Банк не має права вимоги щодо нарахування заборгованості та відсотків за користування такими коштами.

Скаржниця зазначала, що відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 № 705 (далі - Положення № 705, у редакції чинній на момент здійснення операцій від 23.02.2022) користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За відсутності доказів на підтвердження обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції - відсутні підстави для притягнення відповідачки до цивільно-правової відповідальності за здійснені платіжні операції.

Позиція інших учасників справи

АТ КБ «ПриватБанк» подало до апеляційного суду письмові пояснення, в яких зазначало, що апеляційна скарга є необґрунтованою, та просило рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Межі розгляду справи апеляційним судом та явка учасників

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача, відповідач та її представник надавали свої пояснення. В подальшому, апеляційним судом було витребувано від Банку та від ПрАТ «ВФ Україна» інформацію, яка має значення для даної справи.

Представник відповідача Німець О.М. двічі подавала клопотання про відкладення розгляду прави, оскільки не ознайомилась із документами, які надходили на вимогу суду від АТ КБ «ПриватБанк» та від ПрАТ «ВФ Україна», і такі клопотання задовольнялись апеляційним судом. В подальшому представник відповідача подавала до суду додаткові пояснення щодо отриманих судом даних від Банку та від ПрАТ «ВФ Україна» (а.с.226-213 т. 1, а.с.1-2 т.2).

13.10.2025 в системі «Електронний суд» представником Банку Гринихою Т.Ю. було сформовано документ - Додаткові письмові пояснення - щодо інформації, отриманої на вимогу суду від ПрАТ «ВФ Україна», які були доставлені до електронного кабінету Німець О.М. 13.10.2025 об 19.41 (а.с.12 т.2).

14.10.2025 від представника відповідача Німець О.М. на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання апеляційного суду, призначеного на 14.00.год., оскільки вона на 13.30 год буде задіяна у розгляді іншої справи у Закарпатському окружному адміністративному суді, а також, що вона не ознайомилась з додатковими поясненнями представника Банку.

Не з?явилась в судове засідання і апелянт, про причини неявки суду не повідомила.

Зважаючи на те, що позиція апелянта апеляційному суду відома, оскільки викладена у апеляційній скарзі а також у додаткових поясненнях, які двічі подавала представник апелянта та, виконуючи професійні обов?язки адвоката, надала перевагу іншому судовому провадженню, колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності апелянта та її представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та представників сторін, дослідивши матеріали даної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла таких висновків.

Застосовані норми права

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі;

Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/ або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі (ст.1 п.69 Закону України «Про платіжні послуги»).

Неналежний отримувач - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі (ст.1 п.43 Закону України «Про платіжні послуги»).

Неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно) (ст.1 п.43 Закону України «Про платіжні послуги»).

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з ч. 4 ст. 67 Закону України «Про платіжні послуги» надавачі платіжних послуг зобов`язані запровадити систему захисту інформації, що має забезпечувати безперервний захист інформації про виконання платіжних операцій та індивідуальної облікової інформації на всіх етапах її формування, обробки, передавання та зберігання.

Крім цього частинами 1, 3-5 ст. 68 Закону України «Про платіжні послуги» електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою. Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену ідентифікацію користувача під час: отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; ініціювання дистанційної платіжної операції; будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій). Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої ідентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних ідентифікації. Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену ідентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705 (тут і далі в редакції Положення № 705 на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунку користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача. Ідентифікація користувача може здійснюватися за реквізитами електронного платіжного засобу, нанесеними на нього в графічному та електронному вигляді (п. 4 розділу ІI Положення № 705).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем (п. 5. розділу VI Положення № 705).

Відповідно до вимог п. 6. розділу VI Положення № 705 користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Згідно з п. 7 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

У підпункті 18 пункту 4 розділу І Положення № 705 визначено, що стоп-список - це перелік електронних платіжних засобів, складений за певними їх реквізитами, за якими зупинено проведення операцій. Залежно від правил платіжної системи стоп-список може бути електронним та/або паперовим.

Внутрішньобанківські правила залежно від особливостей діяльності банку повинні містити порядок подання користувачем повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які не виконувалися користувачем, і внесення електронного платіжного засобу до стоп-списку та його вилучення (підпункт 8 пункту 8 розділу І Положення № 705).

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції (п. 8 розділу VI Положення № 705)

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п. 9 розділу VI Положення № 705).

Зі змісту п. 9 розділу VI Положення № 705 та застосованої правової конструкції «та/або» слідує, що відповідальність користувача за здійснені платіжні операції не настає за наявності хоча б однієї з таких умов, якщо:

1) електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем;

2) електронний платіжний засіб було використано без електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача.

При цьому винятком із цих випадків є доведення тієї обставини, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (п. 10 розділу VI Положення № 705).

Емітенти зобов`язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов`язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України (п. 9 розділу VIІ Положення № 705).

Якщо власник рахунку має заперечення щодо операцій за рахунком, перелік яких зазначений у виписці, то він має право звернутися до емітента із заявою про розгляд спірного питання або до суду (п. 10 розділу VIІ Положення № 705).

Фактичні обставини справи та позиція апеляційного суду

Встановлено, що ОСОБА_1 є держателем (користувачем) платіжної картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (а.с. 9, 10, 67-80).

Станом на 22.02.2022 залишок власних коштів ОСОБА_1 на цьому рахунку складав 933,38 грн (а.с.67-80 т. 1).

23.02.2022 о 23:34:56 зафіксовано вхід з пристрою ONEPLUS A5000|ONEPLUS (imei 92CF3A93C841B100) з ip адреси НОМЕР_2 , вхід до «Приват24» клієнтки ОСОБА_1 здійснено з одночасним відновленням паролю.

23.02.2022 о 23:37:45 через «Приват24» було подано заявку на збільшення ліміту до суми 32 000 грн.

23.02.2022 о 23:43:18 з картки НОМЕР_1 здійснено списання коштів у сумі 32 900 грн на розваги GAME-CLASS-WEB, DNIPRO (на сторонньому сайті - термінал E0112561 мерчант JSC JSCB CONCORD), шляхом введення даних картки (введено номер картки, термін її дії та CVV2 код).

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що такий платіж у сумі 32 900 грн був здійснений: 1) самою ОСОБА_1 2) відповідачка провела компрометацію свого логіну та паролю до Приват24, в результаті чого доступ до її аканту у Приват24 змогли отримали треті особи (а.с. 159-164 т. 1).

Відповідачка ОСОБА_1 в суді першої інстанції відзиву на позов не подавала, заперечень проти позовних вимог не наводила, про розгляд справи їй було відомо, 21.05.2024 у день засідання у місцевому суді відповідачка подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі (а.с. 91 т. 1).

В апеляційній скарзі на обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог, ОСОБА_1 вказувала, що вона не ініціювала збільшення кредитного ліміту до 32 000 грн, не отримувала у кредит такі грошові кошти, натомість кошти викрадено з її рахунку невстановленими особами, які 23.02.2022 (о 23:37 год) без її волевиявлення незаконно збільшили кредитний ліміт до 32 000 грн та здійснили 23.02.2022 (о 23:43 год) оплату за розваги GAME-CLASS-WEB, DNIPRO в сумі 32 900 грн.

24.02.2022 о 19:50 год. після вказаних платіжних операцій, ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», шляхом подання через інтернет заявки на повернення коштів № 1859339 (https://privatbank.ua/refund/1859339#refund_table, а.с. 213 т. 1).

25.02.2022 АТ КБ «ПриватБанк» за цією заявкою ОСОБА_1 № 1859339 ухвалило рішення, що кошти не можуть бути повернені згідно з правилами платіжної системи, оскільки транзакцію підтверджено введенням пароля з SMS (https://privatbank.ua/refund/1859339#refund_table). Вказана інформація надана АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 13.03.2025 про витребування доказів (а.с. 202-204, 209-210 т. 1).

Банком у клопотанні (а.с. 208-214 т. 1) та письмових поясненнях, наданих апеляційному суду, зазначено, що:

у Банку відсутні звукозаписи розмов та дзвінків ОСОБА_1 на гарячу лінію банку 3700 з повідомленням про вчинення шахрайства щодо її рахунків (а.с. 209 т. 1);

за заявкою ОСОБА_1 25.02.2022 № 1859339, поданою засобами електронного зв`язку, АТ КБ «ПриватБанк» ухвалило рішення, що кошти не можуть бути повернені згідно з правилами платіжної системи, оскільки транзакцію підтверджено введенням пароля з SMS;

заявка ОСОБА_1 від 16.06.2022 була зареєстрована як вхідна кореспонденція за № 2962552 (а.с. 114, 212 т. 1), передана на опрацювання відповідальному підрозділу, де їй присвоєно № 15673994 та на неї надано відповідь від 30.06.2022;

при наданні відповіді на таку заявку працівниками банку вчинено дії з метою встановлення пристрою, з якого здійснювався вхід в «Приват24», з`ясовано які дії вчинялись в «Приват24», деталі спірної транзакції та порядок її вчинення, процедуру ідентифікації платіжного засобу (а.с. 209 т. 1);

в архівах Банку не виявлено звернень відповідачки з дорученням про постанову карти в стоп-лист платіжної системи, ОСОБА_1 не зверталася з вимогою про блокування її картки (а.с. 136-146 т. 1).

Позивачкою протилежного не доведено, не надано належних і допустимих доказів на спростування цих обставин, не доведено факту невідкладного звернення ОСОБА_1 на гарячу лінію і повідомлення (що нею не виконувалися спірні платіжні операції) у встановленому постановою порядку (Положенням № 705), зокрема швидше ніж 16.06.2022.

16.06.2022 ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення перевірки щодо оформлення кредиту в сумі 32000 грн та списання коштів з її картки № НОМЕР_1 , яке відбулося без її відому 23.02.2022 (а.с. 114, 212 т. 1).

Зі змісту цієї заяви слідує, що вже станом на 16.06.2022 ОСОБА_1 довідалася про ту обставину, що Банк нараховує і списує проценти щодо наданого кредиту на її картковий рахунок.

30.06.2022 у відповідь на звернення ОСОБА_1 від 16.06.2022 повідомило, що при переказі коштів 23.02.2022 було коректно введено номер картки, термін дії та CVV2 код, а також, що Банк не має повноважень повернути переказані кошти. Водночас рекомендовано, у разі впевненості у наявності шахрайських дій стосовно укладення кредитного договору, звернутися до правоохоронних органів (а.с. 150-151 т. 1).

19.05.2023 до ЄРДР внесено відомості та відкрито кримінальне провадження № 0000993 за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.05.2023 (поданій майже через рік і три місяці з дня здійснення платіжних операцій), в якій нею повідомлено, що 23.02.2022 невстановлені особи без відома ОСОБА_1 оформили кредит на суму 32000 грн на її банківську карту у «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , та заволоділи коштами шляхом їх списання, при цьому перед цим заявниці ніхто не телефонував та даних своїх вона нікому не повідомляла (а.с. 112 т. 1).

На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000993 триває та у справі відсутні відомості про результати такого досудового розслідування.

Отже, ОСОБА_1 повідомила Банк про те, що нею не виконувалися спірні платіжні операції (здійснені 23.02.2022) тільки 16.06.2022 (майже через чотири місяці з дня їх здійснення), а надалі відповідачка звернулася до правоохоронних органів лише 18.05.2023 (майже через рік і три місяці з дня здійснення платіжних операцій).

При зверненні 18.05.2023 до правоохоронних органів ОСОБА_1 зазначала, що перед здійсненням платіжних операцій 23.02.2022 щодо оформлення кредиту та безпідставного списання коштів, їй ніхто не телефонував та даних щодо картки вона нікому не повідомляла (а.с. 112 т. 1).

Апеляційний суд критично оцінює такі посилання ОСОБА_1 , які суперечать дійсним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У даній справі судом встановлено наявність випадку сумнівів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав, належному виконанні обов`язків щодо подання доказів, що: по-перше, полягав у суперечливій поведінці відповідачки ОСОБА_1 , котра в суді першої інстанції заперечень проти позовних вимог Банку не наводила, 21.05.2024 у день засідання, коли ухвалено рішення суду, відповідачка подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, натомість у суді апеляційної інстанції оспорювала факти здійснення нею платіжних операцій; по-друге, слідував із необхідності сприяння споживачу ОСОБА_1 як «слабшої» сторони у даних правовідносинах із Банком, за яких фактично сторони не є рівними.

Так, за клопотанням представника апелянта апеляційним судом від АТ КБ «ПриватБанк» та від ПрАТ «ВФ Україна», ухвалами від 13.03.2025 та від 03.06.2025 витребовувались інформація та документи.

Згідно з витребуваним від Банку звукозаписом телефонної розмови, який 23.04.2025 надано апеляційному суду в електронному вигляді за допомогою системи «Електронний суд», працівник Банку, перевіряючи заяву клієнта від 16.06.2022, у телефонному режимі з`ясовував у ОСОБА_1 обставини щодо спірних операцій та зазначав, що 23.02.2022 за рахунком ОСОБА_1 було змінено кредитний ліміт, а після цього підтверджено списання коштів власником телефону у «Приват24» через інтернет. При цьому у відповідь ОСОБА_1 повідомила працівника Банку, що на момент здійснення спірних операцій 23.02.2022 платіжна картка була в неї вдома, не була загублена, телефон був біля неї, відсутні сторонні особи, які б мали доступ до інформації стосовно картки, оскільки дітей та внуків вона не має, у такий час вона спала, нічого не ініціювала та на телефоні не підтверджувала.

Сторонами справи визнано ту обставину, що ОСОБА_1 є користувачем абонентського номеру телефону « НОМЕР_3 ».

ПрАТ «ВФ Україна» у листі від 12.06.2025, що надійшов на вимогу апеляційного суду 20.06.2025, повідомлено, що перевипуск SIM-картки з абонентським номером « НОМЕР_3 » за період часу з 20.02.2022 по 26.02.2022 не зафіксовано (а.с. 242 т. 1).

Також із відповіді ПрАТ «ВФ Україна» та доданої до неї інформації вбачається, що абонентка з номером телефону « НОМЕР_3 » у період часу із 23:33 год. 23.02.2022 по 02:55 год. 24.02.2022 активно користувалася інтернетом, здійснювала вихідні дзвінки («moc», 23.02.2022 о 23:56:06 год.) та приймала вхідні дзвінки («mtс», 23.02.2022 о 23:34:09 год., 23:35:41 год., 23:36:59 год., 23:56:33 год.), що спростовує суперечливі й недобросовісні посилання відповідачки на те, що в час здійснення спірних платіжних операцій вона була одна, спала й нічого не ініціювала на телефоні, ніхто їй не телефонував і вона не знала про платіжні операції (а.с. 242г, зворот т. 1).

На спростування доводів, наведених в апеляційній скарзі, АТ КБ «ПриватБанк» було ініційовано службове розслідування щодо обставин, наведених скаржником. В ході перевірки встановлено, що згідно логів входу до акаунту «Приват24» клієнтки ОСОБА_1 (ід НОМЕР_4 , іпн НОМЕР_5 ) 23.02.2022 о 23:34:56 зафіксований вихід з пристрою ONEPLUS A5000|ONEPLUS (imei 92CF3A93C841B100) з ip адреси НОМЕР_2 (Додаток 1, а.с. 167 т. 1).

Згідно даних ПК «PAN Like» вхід до «Приват24» клієнтки ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_5 ) здійснювався з одночасним відновленням паролю (P24PINC1) за допомогою картки НОМЕР_1 та правильного пін-коду до неї (PIN OK-1) (Додаток 2, а.с. 168 т. 1).

23.02.2022 о 23:37:45 год. через «Приват24» була подана заявка на збільшення ліміту до 32 000 грн.

23.02.2022 о 23:43:18 год. з картки НОМЕР_1 був здійснений платіж в сумі 32 900 грн (на сторонньому сайті - терміналі E0112561) шляхом ручного введення даних картки (при здійсненні переказу були коректно введені номер картки, термін її дії та CVV2 код). Грошові кошти в сумі 32 900 грн були списані шляхом ручного введення даних картки 142800 (номер, термін дії, cvv2 код) на сторонньому сайті (термінал E0112561 мерчант JSC JSCB CONCORD) з підтвердженням платежу за допомогою 3D- secure коду (Додаток 3, а.с. 169 т. 1).

Для здійснення платежів через зовнішні платіжні системи платнику необхідно ввести номер картки, термін її дії, CVV2 код, а також вказати 3D-secure код, який відомий тільки власнику картки та надсилається на його номер телефону та/або у додаток «Приват24».

Як вбачається з логів входу до акаунту «Приват24» паралельно з нетиповим пристроєм ONEPLUS A5000|ONEPLUS (23.02.2022 о 23:34:56 год.) надалі міститься вхід у «Приват24» з типового пристрою відповідача SM A125F|SAMSUNG (23.02.2022 о 23:43:28 год; 24.02.2022 о 08:09:43 год, 11:11:04 год., 11:20:27 год, 15:15:52 год) (а.с. 167 т. 1).

Отже, встановлено, що з нетипового пристрою ONEPLUS A5000|ONEPLUS було відновлено пароль клієнтки ОСОБА_1 для входу до акаунту «Приват24», проте надалі, після відновлення паролю, вхід до «Приват24» уже здійснювався з типового пристрою відповідача SM A125F|SAMSUNG з відновленим паролем. Відповідачка після спірних операцій уже 23.02.2022 о 23:43:28 год; 24.02.2022 о 08:09:43 год, 11:11:04 год., 11:20:27 год, 15:15:52 год. заходила у додаток «Приват24» із паролем, відновленим 23.02.2022 о 23:34:56 год., при цьому не повідомила невідкладно про платіжні операції, що нею не виконувалися (про помилковий або неналежний переказ) та тільки о 19:50 год. 24.02.2022 засобами електронного зв?язку відправила заявку на повернення коштів, котра по своїй суті не є повідомленням про платіжні операції, що користувачем не виконувалися.

Таким чином встановлено, що платіжні операції за картковим рахунком відповідачки було вчинено 23.02.2022 (о 23:37:45 год. та 23:43:18 год.), натомість користувач ОСОБА_1 достеменно довідалася та знала про рух і залишок коштів на її рахунку уже станом на 23:43:28 год 23.02.2022, а також 24.02.2022 (об 08:09:43 год, 11:11:04 год., 11:20:27 год, 15:15:52 год.), проте не виконала свого, передбаченого п. 7 розділу VI Положення № 705, обов`язку негайно повідомити Банк про факт виявлення платіжних операцій, які вона не здійснювала, а також не повідомляла Банк про втрату електронного платіжного засобу (тобто неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів).

При цьому встановлено, що відповідачем на обґрунтування своїх заперечень проти позову не надано до матеріалів справи належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що платіжні операції, вчинені 23.02.2022 (о 23:37:45 год. та 23:43:18 год.), були здійснені не самою ОСОБА_1 .

Апеляційний суд виходить із того, що наданими до матеріалів справи доказами підтверджено ту обставину, що спеціальний платіжний засіб було використано з електронною ідентифікацією самого спеціального платіжного засобу та його держателя.

Дана встановлена обставина є визначальною у вказаній справі, що унеможливлює застосування п. 9 розділу VI Положення № 705, у зв`язку з чим відповідальність за здійснення платіжних операцій несе користувач ОСОБА_1 .

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц вказано, що:

«користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15».

За обставинами справи № 552/2819/16-ц судами було встановлено, що після здійснення переказу грошових коштів з карткового рахунку відповідачка невідкладно у той же день зателефонувала до банку та повідомила про те, що з її картки перераховано грошові кошти, просила скасувати транзакцію. Суди виходили із того, що користувач виконала вимоги закону та невідкладно повідомила банк про платіжну операцію, яка нею не виконувалась.

У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 зазначено, що «саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

За обставинами справи № 176/1445/22 із позовом до АТ КБ «ПриватБанк» звертався саме користувач картки про захист прав споживача та стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що позивач невідкладно у день спірних платіжних операцій зателефонувала на гарячу лінію банку за номером 3700 з метою якнайшвидшого блокування карткових рахунків та одразу наступного дня після спірних платіжних операцій позивачка подала заяву про вчинення кримінального правопорушення, відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР з правовою кваліфікацією за частиною третьою статті 190 КК України.

Натомість у справі, яка розглядається апеляційним судом встановлено інші обставини, які відрізняються від обставин у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22.

Переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційним судом встановлено ту обставину, що спеціальний платіжний засіб було використано - з електронною ідентифікацією самого спеціального платіжного засобу та його держателя.

Апеляційний суд, оцінюючи наявні у справі докази, ґрунтуючись на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходить із наступного:

ОСОБА_1 посилалася на те, що 23.02.2022 вона не ініціювала збільшення кредитного ліміту до 32 000 грн, не отримувала такі грошові кошти у кредит, при цьому через чотири місяці після спірних платіжних операцій, дізнавшись станом на 16.06.2022 про те, що Банк нараховує і списує проценти стосовно наданого кредиту на її картковий рахунок (а.с. 114, 212), відповідачка зайняла ту позицію, що коштами з її рахунку заволоділи невстановлені особи, які 23.02.2022 (о 23:37:45 год. та 23:43:18 год.) незаконно збільшили кредитний ліміт до 32 000 грн та здійснили оплату в сумі 32 900 грн за розваги GAME-CLASS-WEB DNIPRO;

правоохоронним органам ОСОБА_1 повідомляла, що перед здійсненням платіжних операцій 23.02.2022 щодо оформлення кредиту та списання коштів, їй ніхто не телефонував та даних своїх вона нікому не повідомляла;

суду першої інстанції ОСОБА_1 відзиву на позов не подавала, заперечень проти вимог не наводила, про розгляд справи їй було відомо, 21.05.2024 у день засідання у місцевому суді відповідачка подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі (а.с. 91);

суду апеляційної інстанції відповідачка стверджувала, що на момент спірних платіжних операцій вона спала, нічого не ініціювала та у телефоні платіжних операцій не підтверджувала, жодних повідомлень про проведення спірних операцій з її картковим рахунком від Банку не отримувала, платіжна картка була в неї вдома, не губилася, телефон був біля неї, доступу до неї треті особи не мали, оскільки дітей та внуків вона не має.

Натомість з відповіді ПрАТ «ВФ Україна» та доданої до неї інформації вбачається, що абонентка ОСОБА_1 з номером телефону « НОМЕР_3 » у період часу із 23:33 год. 23.02.2022 по 02:55 год. 24.02.2022 активно користувалася інтернетом, здійснювала вихідні дзвінки («moc») та приймала вхідні дзвінки («mtс»), що спростовує недобросовісні посилання відповідачки на те, що в час здійснення спірних платіжних операцій вона спала й нічого не ініціювала на телефоні, ніхто їй не телефонував і вона не знала про платіжні операції;

встановлено, що платіжні операції за картковим рахунком відповідачки було вчинено 23.02.2022, а користувач ОСОБА_1 , будучи достеменно обізнаною про рух і залишок коштів на її рахунку станом на 24.02.2025, не виконала свого обов`язку негайно повідомити Банк про факт виявлення платіжних операцій, які вона не ініціювала;

відповідачка повідомила Банк про спірні платіжні операції тільки 16.06.2022 (майже через чотири місяці з моменту їх здійснення), а надалі звернулася до правоохоронних органів лише 18.05.2023 (майже через рік і три місяці з моменту їх здійснення);

користувач ОСОБА_1 , відповідно до правил п. 10 розділу VIІ Положення № 705, не пред`являла до суду позову до Банку щодо оспорювання спірних платіжних операцій за її рахунком, зокрема з часу здійснення спірних платіжних операцій та до подання позову Банком про стягнення заборгованості (у вересні 2023 року);

платіжний засіб було використано з електронною ідентифікацією самого спеціального платіжного засобу та його користувача, що унеможливлює застосування, п. 9 розділу VI Положення № 705, у зв`язку з чим відповідальність за здійснення платіжних операцій несе користувач.

відповідачка на обґрунтування своїх заперечень не довела, що не ініціювала здійснення платіжних операцій за своїм картковим рахунком та не підтвердила, що списання грошових коштів з її карткового рахунку відбулося не за її розпорядженням, а відтак не довела, що вона не повинна нести відповідальності за такі платіжні операції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд беручи до уваги принцип змагальності та диспозитивності в цивільному процесі, вважає обґрунтованими позовні вимоги Банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом та сплати нарахованих відсотків за кредитні кошти.

Відповідачка не надала до справи доказів належного виконання свого кредитного зобов`язання. ОСОБА_1 не заперечувала правильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості. Відповідачкою не наведено доводів щодо необґрунтованості порядку нарахування складових такої заборгованості (зокрема за тілом кредиту та відсотками), не наведено доводів та не подано належних і допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості, зробленого Банком. Відповідачкою не надано до справи належних і допустимих доказів того, що сума заборгованості є меншою, не надано власного контррозрахунку, не доведено факту погашення заборгованості.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Німець Олена Михайлівна - залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2025 року.

Головуюча:

Судді: