Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 129/2153/25

Провадження № 2/126/991/2025

"30" жовтня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

за участі позивачки ОСОБА_1

представника служби у справах дітей Паламарчук Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування виконавчого комітету Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом, в якому просить постановити рішення про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 21.11.2019 між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 в сторін народився син ОСОБА_4 . Спільне життя не склалося і рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 03.04.2023 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Одразу після народження дитини відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що свідчить про глибоку і свідому зневагу до прав та інтересів дитини. Жодної участі в житті сина не бере, не займається його вихованням, матеріальним забезпеченням, не турбується про його розвиток, не спілкується з дитиною. ОСОБА_3 за станом свого здоров`я потребує медико-психологічного супроводу та стабільного середовища виховання, а також сталого емоційного зв`язку з дорослими, що здатні забезпечити догляд та безпечне середовище, чого батько об`єктивно не забезпечує. Наразі місце перебування відповідача невідоме, що унеможливлює будь-який контакт і ставить під сумнів навіть мінімальну зацікавленість дитиною та її життям. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування своїми обов`язками та ухилення від виконання батьком батьківських обов`язків.

Позивачка позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав.

Представник служби у справах дітей Джулинської сільської ради Паламарчук В.І. вважає, що є підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. За станом свого здоров`я ОСОБА_5 потребує періодичного лікування в Вінницькій обласній клінічній психоневрологічній лікарні ім. акад. О.І.Ющенка. Для надання дитині лікування в вказаному медичному закладі необхідна письмова згода обох батьків, а відсутність в житті дитини батька та відсутність будь-якого зв`язку з ним зумовлює труднощі в отриманні медичних послуг. В найкращих інтересах дитини просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

Вислухавши пояснення позивачки, представника служби у справах дітей та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час подружнього життя в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області.

Сімейне життя сторін не склалося та рішенням Бершадського районного суду Вінницької області №126/2296/22 від 03.04.2023 шлюб між ними було розірвано.

Після народження дитини відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодної участі в житті сина не бере, не займається його вихованням, матеріальним забезпеченням, не турбується про його розвиток, не спілкується з дитиною.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 01.04.2025 № 61 ОСОБА_1 проживає разом зі своїм сином у житловому будинку вітчима. На її утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_3 , 2020 р.н., який має проблеми зі здоров`ям. Будинок відповідає усім санітарно-технічним нормам. Умови проживання ОСОБА_1 задовільні.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.04.2025 дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Житло розташоване на першому поверсі одноповерхового будинку та складається трьох кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати та веранди. Загальна площа будинку становить 80 м.кв. Опалення - пічне, санітарно-гігієнічний стан- відповідає встановленим нормам. Сім`я забезпечена продуктами харчування, засобами особистої гігієни. У дитини є окреме місце для сну, відпочинку та ігор, відповідний до віку, статі та пори року одяг і взуття, а також розвиваючі іграшки. В будинку проживають: ОСОБА_1 - мати, ОСОБА_6 - чоловік матері, ОСОБА_3 - син. В сім`ї стосунки теплі. Догляд та нагляд за дитиною здійснює мати з вітчимом у повному обсязі.

Згідно довідки закладу дошкільної освіти (ясла-садочок) "Веселка" с. Джулинка від 03.04.2025 № 17 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 систематично відвідує заклад дошкільної освіти (ясла -садочок) "Веселка" с. Джулинка Джулинської сільської ради. Дитину приводить і забирає мати, відвідує батьківські збори, спілкується з педагогами та цікавиться розвитком хлопчика, належно виконує батьківські обов`язки. Батько протягом останнього року контакту із закладом дошкільної освіти не підтримує, досягненнями дитини не цікавиться, не бере участі у житті дитини та групи.

З консультативного висновку спеціаліста md_1216009 від 23.04.2024 Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охматдит" вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має діагноз: спостереження при підозрі н психічну хворобу або розлад поведінки.

Згідно інформації Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України громадянином Грузії ОСОБА_7 за період з 01.01.2020 по 08.09.2025, ОСОБА_4 29.06.2020 перетнув державний кордон України на виїзд, 11.04.2025 на в`їзд та 21.04.2025 на виїзд. Іншої інформації немає.

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Джулинської сільської ради від 21.08.2025 № 8/19, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 , 1997 р.н., батьківських прав по відношенню до сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Висновок обгрунтований тим, що з 2020 року батьк жодним чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не забезпечує належним чином проживання сина, не підтримує будь-який зв`язок із сином, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України).

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо здійснення батьківських прав та обов`язків відповідачем відносно їх малолітньої дитини.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст.164 ч.1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

За змістом роз`яснень п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час розгляду справи судом встановлено саме свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та винну поведінку відповідача по відношенню до малолітнього сина, яка проявляється в небажанні відповідача виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання дитини, про що свідчить відсутність інтересу до життя дитини, здоров`я та розвитку, внутрішнього світу, не піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечення необхідного харчування та медичного догляду.

У діях відповідача проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до сина.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

ВС в постанові від 24.10.2018 по справі № 761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, дійшов висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати дитину, його свідому винну поведінку, а тому суд приходить до висновку, що відповідача належить позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, і на підставі ст.ст.150, 164, 165, 166, 169СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування виконавчого комітету Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В. І. Губко