Справа № 309/2871/25
Провадження № 2/309/1018/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2025 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: Орос Я.В.
за участю секретаря: Калинич Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,
ОСОБА_1 звернулася до Хустського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 06 листопада 2010 року. Відповідно до рішення Хустського районного суду шлюб між ними розірвано. Відповідачка ОСОБА_3 є дочкою позивачки, а відповідач ОСОБА_2 є колишнім зятем останньої. Під час їх шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за позичені від ОСОБА_1 кошти придбали житлову квартиру в АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 02.01.2019 року. Також у цей самий період ними був придбаний автомобіль Форд Фокус реєстраційний номер НОМЕР_1 та зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 .
На даний час строк повернення минув та ОСОБА_1 неодноразово зверталася до кожного з них із вимогою про повернення боргу, однак станом на день подання даного позову до суду кошти позивачці не повернуті. Тому, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із даним позовом за захистом свої прав .
Ухвалою суду від 14.08.2025року позов прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.
Відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідачі своїм правом не скористались, відзиву на позовну заяву не надсилали, про місце і час розгляду справи належним чином були повідомлені. Судом неодноразово вживались заходи щодо виклику відповідачів у судове засідання, однак листи, які направлялись були повернуті та згідно відмітки від укрпошти зазначено на конвертах «за закінченням терміну зберігання».
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась. 24.10.2025 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, фіксація процесу звукозаписувальними технічними засобами засідання згідно зі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного .
Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №245, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 06.11.2010 року (а.с.19).
Згідно рішення Хустського районного суду від 16.07.2024 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, рішення суду набрало законної сили 22.08.2024року (а.с.16-18).
Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, слід виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) зазначено, що: «За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику».
Суд, оцінюючи надані докази, зокрема розписку відповідача, дійшов висновку про наявність укладеного договору позики та передачі коштів позичальником. Відповідно до практики Верховного Суду, наявність розписки є достатнім доказом факту укладення договору та передачі коштів, що дає підстави для стягнення боргу.
Отже, оскільки відповідачі грошові кошти отримані в борг не повернули у повному обсязі, дана обставина ніким не оспорюється, то позивач вправі ставити питання про стягнення боргу у розмірі 26 000 доларів США за офіційним курсом НБУ діючим на момент повернення грошових коштів (41.61 грн. за 1 долар США) відповідно до укладеного договору, у судовому порядку, а отже позов підлягає до задоволення. Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на момент укладення договору перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, суд вважає, що вони обидва несуть солідарну відповідальність за виконання зобов`язання.
Оскільки заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить, тому вказані обставини не є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеній у постанові по справі №373/2054/16-ц від 16.01.2018 року, тлумачення Цивільного кодексу України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті.
Одночасно, судом звертається увага на те, що ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 14.08.2025 накладено арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачам ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКП НОМЕР_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКП НОМЕР_4 в межах суми боргу 1081860 гривень.
За приписами ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ч.8 ст. 158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Виходячи з вищевикладеного, суд вказує, що вжиті на час розгляду судом справи заходи забезпечення позову підлягають скасуванню по завершенню дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.11, 526, 626, 1048-1050 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання через Хустський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 29.10.2025року.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.