Провадження № 2/554/5262/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Черняєвої Т.М.,

за участі секретаря Звігольської О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Полтави з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, в якій просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем ОСОБА_2 , 08 жовтня 2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1389, ???після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі - ОСОБА_3 . Просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття, починаючи стягнення з дня подання позову до суду. Просила допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

В обґрунтування позову вказала, що вона 08.10.2008 року вступила в шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що був складений актовий запис № 1389.

В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_4 .

Позивачка зазначає, що останнім часом спільне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття взаємного кохання та поваги, постійних сварок та відсутності спільної мови у зв?язку з різними поглядами на сімейне життя та обов?язки, у них відсутнє взаєморозуміння, відчувають неприязнь один до одного, на грунті чого склалася повна моральна та духовна несумісність.

Позивачка вказує, що спроби порозумітись і помиритись з відповідачем позитивних наслідків не дали. З лютого 2025 року вони з відповідачем проживають окремо, не підтримують сімейні відносини та не ведуть спільного господарства.

Вважає, що їхній шлюб розпався та носить формальний характер і відновити його неможливо, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу буде суперечить її інтересам та інтересам їхньої доньки.

Позивач зазначила, що спір стосовно місця проживання доньки ОСОБА_5 відсутній, вони з відповідачем дійшли згоди щодо місця проживання доньки. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити ОСОБА_3 . Спір про розподіл спільного майна відсутній.

Позивач в обґрунтування позову також зазначила, що ОСОБА_2 останні 2 місяці не надає матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_5 , яка повністю перебуває на її утриманні, не бере участі у її вихованні. Угоди про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання доньки ними не досягнуто. Зазначила, що відповідач проходить військову службу у Збройних Силах України військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , має достатній щомісячний дохід, інших дітей немає, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться.

Ухвалою суду від 03.10.2025 року відкрито провадження по справі, ухвалено проводити розгляд справи в прядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

У судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення, спір про поділ майна відсутній, зобов`язався відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 3 ст.105 СК України, визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.10.2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1389, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 .

Подружні стосунки між сторонами припинені, відновлення подружніх стосунків позивач не бажає. Питання щодо поділу майна не ставиться, спір про місце проживання дитини відсутній.

Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що є передбачені законом підстави для розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно з статтею 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Беручи до уваги прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_3 ».

Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів судом встановлено наступне: згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначено ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що відповідач останні два місяці не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, яка перебуває на утриманні позивачки, відповідач не бере участі у вихованні доньки. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Відповідач інших дітей на утриманні не має.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Положеннямст.191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Отже, суд, виходячи з закріплених ч. 9 ст.7 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а відсутність також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, прийшов до висновку про існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, інших осіб на утриманні не має.

Судом також враховано, що відповідач визнав позовні вимоги. На переконання суду визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять.

Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, суд погоджується із вимогами позивача та задовольняє їх у повному обсязі, визначивши розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Пунктом 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини. Щодо вимоги про розірвання шлюбу судовий збір в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.84,104,105,112,180,182,183,184 СК України, керуючись ст.ст. 4,19,141,258, 259,263-265, 268,273 1 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів- задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був зареєстрований 08.10.2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1389 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02.10.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

Суддя Т.М. Черняєва