печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Соколова О.М.,

при секретарі судового засідання - Проскурні А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 757/23560/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Київської міської Ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Посипанко Анжела Анатоліївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Київської міської Ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Посипанко Анжела Анатоліївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у якому останній просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю 2 місяці.

У обґрунтування позовних вимог вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років померла ОСОБА_2 - мати позивача на тимчасово окупованій території, а саме м. Донецьк.

05.12.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Посипанко А.А. із заявою про прийняття спадщини та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 грудня 2023 року, винесеною приватним нотаріусом, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням встановленого строку для прийняття спадщини.

Вказано, що у позивача дійсно існували об`єктивні та непереборні,незалежні від нього труднощі для вчинення дій спрямованих на прийняття спадщини та відповідно, вчасного подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про місце день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, разом з тим, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. У матеріалах справи містяться письмові пояснення представника відповідача, відповідно до змісту яких, останній просить ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника КМР.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, разом з тим, в матеріалах справи міститься клопотання в якому остання просить провести розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За наведених обставин, з урахуванням тривалого перебування справи у суді суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років померла ОСОБА_2 - мати ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , яка належала померлій на праві приватної власності.

За життя ОСОБА_2 , останньою було складено заповіт на користь позивача.

05 грудня 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Посипанко А.А. із заявою про прийняття спадщини та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Посипанко А.А. від 06 грудня 2023 року було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, на підставі пропущеного ним 6-місячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи поважність пропуску позивач вказує, що у позивача дійсно існували об`єктивні та непереборні,незалежні від нього труднощі для вчинення дій спрямованих на прийняття спадщини та відповідно, вчасного подання заяви про прийняття спадщини, з огляду на наступні обставини.

Мати позивача відповідно до довідки про причину смерті № 26 від 18 березня 2022 року, виданої Державною бюджетною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № З м. Донецька» Донецької Народної Республіки та свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого 21 березня 2022 року Калінінським відділом ЗАГС Донецького міського управління Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на території окупованого м. Донецьк.

Водночас, зазначені документи не мають юридичної сили, оскільки доступи до Державного реєстру актів цивільного стану громадян на території Донецької області - м. Донецьк тимчасово припинено до закінчення антитерористичної операції на сході України відповідно до пп. 1 п. 1, п. 3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ч. З ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Відповіддю, сформованою у формі листа від 19 жовтня 2022 року № 2787/21.6-79 відділ повідомив, що на підтвердження факту смерті необхідно надати документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та рекомендовано звернутися до судового органу із заявою про встановлення факту смерті.

Так, позивач звернувся з відповідною заявою до Печерського районного суду міста Києва, який рішенням від 07 листопада 2022 року у справі № 757/29677/22-ц встановив факт смерті громадянки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України, а саме: м. Донецьк.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, продовжено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 Діб.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, продовжено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07 лютого 2022 року продовжено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

У подальшому Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжувалися строки дії воєнного стану в Україні, який діє до нині.

Позивач протягом тривалого строку перебуває закордоном, в Україну не повертався, має похилий вік та незадовільний стан здоров`я, що підтверджується відповідною медичною документацією.

На виконання рішення Печерського районного суду Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центральним міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позивачу 05 грудня 2023 року було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 30 його матері ОСОБА_2 .

Наприкінці 20023-на початку 2024 року у позивача було діагностоване новоутворення в легенях. Здійснювались численні дослідження на предмет злоякісності/доброякісності новоутворення. Ці обставини вимагали від позивача значних фінансових, часових та емоційних ресурсів при погіршенні стану здоров`я.

Всі вищевказані непереборні обставини, як то смерть матері на окупованій території, тривалий процес встановлення факту її смерті та отримання належного свідоцтва про смерть, який є основним документом при відкритті та оформленні спадщини, перебування закордоном, тривала відстань спадкоємця від спадкового майна, тривала хвороба спадкоємця, збройна агресія з боку російської федерації, введення воєнного стану, повітряні тривоги, блекаути, бомбордування тощо стали тими самими поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини також потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права (аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі М 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справіМ 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 681/203/17-ц, зазначив, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

За положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Таким чином, розглядаючи всі наведені вище обставини та факти в своїй сукупності, вбачається те, що в позивача існували об`єктивні, непереборні, істотні трудноті для вчасного подання заяви про прийняття спадщини та з огляду на поважність причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивач вважає за доцільне звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Поряд з цим, як зазначалось вище, положеннями ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин і тому вона була позбавлена можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва на про право на спадщину на спадкове майно. Відтак позивач пропустив строк для звернення з заявою про прийняття спадщини з поважної причини і позов підлягає задоволенню.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст. 1272 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської Ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Посипанко Анжела Анатоліївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 08.10.2025 року.

Суддя О.М. Соколов