справа № 619/6387/25
провадження № 2-з/619/6/25
Ухвала

29 жовтня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про витребування доказів до пред`явлення позову як захід забезпечення доказів,

справа № 619/683/25,

найменування (ім`я) учасників справи:

заявник: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

треті особи: Приватний нотаріус Богодухівського районного округу Харківської області Єрмакова Лілія Сергіївна, Департамент реєстрації Харківської міської ради,

представниця заявника: Дудка В.Б.

Питання, що вирішується ухвалою.

АТ КБ «Приватбанк» 23.10.2025 у системі «Електронний суд» звернулося з заявою, у якій просить витребувати у приватного нотаріуса Єрмакової Лілії Сергіївни копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувати у Департаменту реєстрації Харківської міської ради інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату смерті померлого - ІНФОРМАЦІЯ_1 . У обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-Заяву б/н від 14.08.2018 та Паспорт споживчого кредиту. На момент смерті Позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищезазначеним договором залишилась заборгованість у загальному розмірі 43690,00 грн. Банк 01.11.2023 звернувся з претензією кредитора до Третьої Харківської державної нотаріальної контори, з листа якої від 21.11.2023 Банк дізнався, що претензію кредитора перенаправлено за належністю до приватного нотаріуса Єрмакової Лілії Сергіївни. До якої були звернення, але відповідь не надійшла, у зв`язку з чим, заявник позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, оскільки не володіє інформацією про спадкоємців, а відтак не може визначити підсудність майбутнього позову та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення у позові інформації про відповідача. Пред`явлення позовів до невідомих осіб, без зазначення відповідача, ЦПК України не допускається.

Представниця заявника просить розглянути клопотання без її участі.

Приватний нотаріус Богодухівського районного округу Харківської області Єрмакова Лілія Сергіївна у судове засідання не з`явилася, направивши в системі «Електронний суд» заяву про розгляд справи без її участі.

Представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету.

Дослідивши клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Цивільно-процесуальним законодавством передбачено механізм витребування доказів як способу забезпечення доказів (ст. 116 ЦПК України) та витребування доказів (ст. 84 ЦПК України).

Згідно з ч 4 ст. 84 ЦПК України, суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку встановленому 116-118 цього Кодексу.

Як передбачено ч 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Звернення до суду із відповідною заявою - це не лише спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати має ґрунтуватися на об`єктивних фактах. Тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Під час вирішення питання про забезпечення доказів суд ураховує не тільки права та інтереси заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із задоволенням заяви про забезпечення доказів.

Суд із врахуванням фактичного аналізу змісту заяви та доданих до неї документів зазначає про те, що така заява по своїй суті є клопотанням про витребування доказів, адже обставини, які на думку заявника вказують на необхідність забезпечення доказів, полягають у тому, що він не має можливості самостійно отримати такі докази, а не у тому, що такі докази у майбутньому можуть бути втраченими або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Заявник фактично намагається з`ясувати необхідну йому інформацію про спадкоємців. У свою чергу, відомості про спадкоємців померлого позичальника не є доказом по справі в розумінні статей 76, 77 ЦПК України, а забезпечення доказів в порядку статей 116-118 ЦПК України не є засобом «здобуття інформації».

Отже, фактично мета даної заяви також зводиться до «здобуття інформації», а не «забезпечення доказів», що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання та підґрунтя.

Водночас суд зазначає, що АТ КБ "Приватбанк" у заяві не зазначило підстав, за яких можна припустити, що зазначені ним докази можуть бути втрачені або збирання або подання цих доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Крім того, заявником не доведено належними доказами самостійне вжиття заходів щодо отримання відомостей про спадкоємців після смерті ОСОБА_1 , а саме матеріали справи не містять доказів звернення до Приватного нотаріуса Богодухівського районного округу Харківської області Єрмакової Л.С. з цього приводу листом з описом вкладення та відомостей отримання/не отримання (повернення) такого листа, а також факт звернення до Департаменту реєстрації Харківської міської ради або до іншого територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб.

За таких обставин, заявник не довів належними і допустимими доказами існування обставин, які б свідчили, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, що є обов`язковою умовою для забезпечення доказів у порядку, визначеному ст. 116-118 Цивільного процесуального кодексу України, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Посилання заявника на ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних", що персональні дані є інформацією з обмеженим доступом не спростовують факту відсутності звернення останнього до Департаменту реєстрації Харківської міської ради та відмови у наданні такої інформації, оскільки саме він володіє інформацією про зареєстрованих осіб за місцем проживання ОСОБА_1 на день смерті останнього.

З матеріалів справи вбачається, що Приватним нотаріусом Богодухівського районного округу Харківської області Єрмаковою Лілією Сергіївною заведено спадкову справу після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 .

Інформація, зокрема, про заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину міститься у Спадковому реєстрі.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.3. Положення про спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 липня 2011 року № 1810/5, реєстратор зі Спадкового реєстру на письмовий запит, складений за формою, наведеною в додатку 10, видає: будь-якій особі у разі пред`явлення нею свідоцтва про смерть або іншого документа, що підтверджує факт смерті заповідача, спадкодавця, - витяги зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту і спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину.

Отже законодавством встановлений механізм отримання особами, у разі наявності свідоцтва про смерть або іншого документа, що підтверджує факт смерті спадкодавця витягів із заведеної спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявником у заяві не зазначено достатніх підстав щодо необхідності забезпечення доказів, а також не наведено об`єктивних фактів, які б доводили, що дані докази можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Керуючись ст. 84, 258-261 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про витребування доказів до пред`явлення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нечипоренко