Справа № 559/2315/25
Провадження № 2/559/992/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі головуючої судді Жуковської О.Ю., за участі секретаря судового засідання Джигирей В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1.1.Представник ТзОВ ФК"Європейська агенція з повернення боргів" звернулася у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 16.12.2023 між ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" та ОСОБА_1 на підставі Заявки на укладення кредитів та встановлення ділових відносин між ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" укладено Кредитний Договір №4137591, у електронній формі, підписаний одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 10000 грн. Дата надання кредиту в день укладення договору, строк кредитування - 90 днів, термін повернення кредиту - 15.03.2024. Згідно п.1.7. Договору встановлено розмір та термін оплати відсотків за кожен день користування кредитом. Товариство належним чином виконало умови Договору надавши позичальнику грошові кошти. 19.11.2024 між ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" та ТОВ «ФК"Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №191124/1, відповідно до умов якого ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" відступило на користь ТОВ ФК«ЄАПБ» права грошових вимог до боржників вказаних у реєстрі, у тому числі за Договором №4137591 щодо відповідача у сумі 37210 грн. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань просить стягнути з нього заборгованість у розмірі 37210 грн., з яких 10000 грн. - основна сума боргу, 27210 - заборгованість за відсотками, а також судові витрати у справі.

2.1.Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнає частково, зокрема в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу. Щодо стягнення нарахованих відсотків у розмірі 27210 грн., то зауважує, що він з 02.03.2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, а з 10.05.2024 року по теперішній час приймає безпосередню участь в бойових діях на території Харківської області, в зв`язку чим виникли труднощі з виплатами по кредитному договору. Зазначив, що згідно п. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 1357-IX від 30 березня 2021 року (набрав чинності 23 квітня 2021 року) визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Враховуючи викладене, вважає, що позовна вимога про стягнення суми заборгованості за відсотками в розмірі - 27210 грн. є не правомірною та суперечить положенням чинного законодавства України, а тому просить в задоволенні вимог в цій частині відмовити.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

18.06.2025 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якої позовні вимоги визнає частково.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

3.1. Судом встановлено, що 16.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бі Ел Джи Мікрофінанс" із заявкою на отримання кредиту, яку в подальшому особисто підписав та підтвердив, що ознайомлений із "Внутрішніми правилами надання коштів у позику" , в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на Веб-сайті товариства, умовами та способами кредитування (а.с.9 зворот, 10). Цього ж дня між ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №4137591. Згідно п. 1.3, п.1.4 сума кредиту складає 10000 грн., строк кредитування - 90 днів. Термін повернення кредиту - 15.03.2024. Згідно п.1.7. Договору встановлено розмір та термін оплати відсотків за кожен день користування кредитом, тип процентної ставки - фіксована (п.1.7. п.1.14). Строк кредитування за цим Договором не може перевищувати 1 рік (п.1.15), орієнтована вартість кредиту складає 39210 грн. (п.1.16) (а.с.6-7).

3.2. Також до матеріалів справи надано Паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 та в якому містяться персональні дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.8).

3.3. З наданої суду довідки від 08.05.2025 вбачається, що товариство свої зобов`язання за Договором позики виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 9999 грн. (а.с.14).

3.4. У Додатку №1 до Договору сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів та встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає 39210,00 грн., з яких 10000 - сума кредиту за договором та 29210 грн. - проценти (а.с.9)

3.5. Також, судом встановлено, що 19.11.2024 між ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" та ТОВ «ФК"Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №191124/1, відповідно до умов якого ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" відступило на користь ТОВ ФК«ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників вказаних у реєстрі, у тому числі за Договором №4137591 щодо відповідача у сумі 37210 грн. (а.с.16-18).

3.6. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 19.11.2024 підтверджує факт переходу від ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.13).

3.7. Відповідно реєстру боржників від 19.11.2024 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 37210 грн., з яких 10000 грн. - основний борг та 27210 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.20).

3.8. Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 19.11.2024 заборгованість відповідача за кредитом складає 37210 грн., з яких 10000 грн. - основний борг та 29210 грн. - заборгованість за відсотками, також в даному розрахунку відображено факт, часткової сплати відповідачем суми нарахованих відсотків у розмірі 2000 грн. (а.с.15). Згідно даного розрахунку вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань.

3.9. Згідно військового квитка серії НОМЕР_1 та довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 01.09.2022 ОСОБА_1 з 02.03.2022 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 (а.с.40-44).

3.10. Згідно довідки від 01.04.2025 молодший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 з 26.04.2024 по теперішній час. Згідно довідки від 13.01.2025 ОСОБА_1 дійсно з 10.05.2024 року по 11.01.2025 приймав безпосередню участь в бойових діях на території Харківської області (а.с.46-47).

IV. Норми права, які застосував суд.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Положеннями ч. 1 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини другої статті 530 ЦК України,, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей та встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту. У статті 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Пунктом 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року, та триває донині.

За змістом ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжений та діє до тепер.

П. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц.

У відповідності до пункту 5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України. Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України. Таким чином, статус військовослужбовця надається громадянину, який проходить військову службу відповідно до чинного законодавства України. Такого статусу особа набуває з часу початку проходження нею військової служби, визначеного законодавством.

Відповідно до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

5.1.Суд робить висновок, 16.12.2023 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Кредитного Договору №4137591 про надання кредиту. ОСОБА_1 отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до ОСОБА_1 і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Сума заборгованості за основним боргом, яка підлягає стягненню, повністю відповідає умовам Договору та строку його дії. Окрім того, відповідач заперечень щодо розміру заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 грн. немає, позов в цій частині визнає, а відтак наданий позивачем розрахунок (в цій частині) за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті і правонаступник первісного кредитора вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Тому, в цій частині позовні вимоги суд задовольняє.

5.2. З приводу заперечень відповідача щодо нарахування йому відсотків за кредитним договором та посилання на застосування до нього пільги, передбаченої п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд зазначає наступне.

Згідно розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, за Кредитним Договором № 4137591 від 16.12.2023 кредитором ОСОБА_1 нараховано відсотки за користування грошовими коштами за період з 16.12.2023 по 15.03.2024 у розмірі 27210 грн.

Разом з тим, з початком повномасштабного вторгнення рф на територію України, згідно військового квитка серії НОМЕР_1 та довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 01.09.2022 ОСОБА_1 з 02.03.2022 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 (а.с.40-46). З гідно довідки від 01.04.2025 молодший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 з 26.04.2024 по теперішній час (а.с.46).

Отже, ОСОБА_1 будучи військослужбовцем має право на пільги, встановлені для такої категорії осіб.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами нараховані кредитором в період строку кредитування (16.11.2023-15.03.2024) саме під час проходження ОСОБА_1 військової служби, що є незаконним, а тому вимоги про їх стягнення задоволенню не підлягають

5.3. В підсумку позовні вимоги суд задовольняє частково.

5.4. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн., (а.с.5), а оскільки позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 813,75 грн. (10000х3028/37210).

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 133, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, 525, 526, 625, 626,629, 63, 633, 1054 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково: стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним Договором №4137591 від 16.12.2023 у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів»" понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 831 (вісімсот тринадцять одну) гривню 75 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, . Представник позивача: Какун Анна Станіславівна, адреса вул. Лісова, 2 поверх 4, м. Бровари, Київська область, електронна адреса A. ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя О.Ю. Жуковська