Справа № 724/3266/25
Провадження № 2-о/724/200/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Ахмедова Р. А.

за участю секретаря судового засідання: Корневської Є. Р.

заявника: ОСОБА_1

представника заявника: Мельника Р. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотині Чернівецької області, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу Антонова Наталія Вікторівна про встановлення факту, що має юридичне значення,-

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст та обґрунтування заявлених вимог

10 вересня 2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мельник Роман Іванович, заінтересована особа: приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу Антонюк Наталія Вікторівна про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що заявник ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 в грудні 2022 року внаслідок збройної агресії російської федерації вимушено переїхали з м. Херсона до м. Хотин Дністровського району Чернівецької області та були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 . Дана нерухомість належала спадкодавцю на підставі договору дарування квартири ВМВ № 217813 від 19.10.2004 посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Антонюк Н. В. за реєстровим № 3570 від 19.10.2004. Заявник ОСОБА_1 , як дружина померлого являється спадкоємцем ОСОБА_2 за законом першої черги. Маючи намір прийняти спадщину, в серпні 2025 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловської І. Ю. з заявою про прийняття спадщини за законом після ОСОБА_2 12 серпня 2025 року на підставі вказаної заяви була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 .

08.08.2025 спадкоємець ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на її ім`я, на квартиру АДРЕСА_1 . Однак нотаріус відмовила заявниці у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю можливості встановити належності правовстановлюючого документа померлому, оскільки в документі, що посвідчує право власності на квартиру (договір дарування квартири ВМВ № 217813 від 19.10.2004) «Обдарований» зазначений як ОСОБА_2 , а його РНОКПП НОМЕР_1 , в той час, як у свідоцтві про смерть зазначено по батькові померлого як ОСОБА_3 , та у відомостях ДРАЦС щодо РНОКПП НОМЕР_2 , про що нотаріусом була ухвалена постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій від 15.08.2025, та було роз`яснено заявниці, що питання про встановлення юридичного факту може бути вирішено судом.

Таким чином, внаслідок допущених помилок у написанні по-батькові померлого та РНОКПП в договорі дарування квартири, перешкоджають заявниці в оформленні права власності на спадщину за законом.

Підтримуючи вищевикладене, просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був дійсно стороною договору дарування квартири ВМВ № 217813 від 19.10.2004р. посвідченого приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Антонюк Н. В. за р.№3570 від 19.10.2004р.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Представник заявниці адвокат Мельник Р. І. в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити на підставі аргументів викладених в заяві. Також, зазначив, що встановлення факту, що померлий чоловік заявиці ОСОБА_2 , був дійсно стороною договору дарування квартири, заявниці ОСОБА_1 необхідне для можливості реалізації права на спадщину та належного оформлення спадкових прав, але через розбіжності у написанні по-батькові її чоловіка виникло питання для звернення до суду.

Будучи допитаним в якості свідка на підставі ст. 92 ЦПК України заявниця ОСОБА_1 суду пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_2 . Вона перебувала у шлюбі з ним, з яким вони проживали за адресою : АДРЕСА_2 . Квартира дійсно належала її чоловікові та в якій вони разом проживали, і яку йому подарували. У первинному договорі дарування вона не пам`ятає як чоловіка було записано по-батькові, але документи були втрачені, і їм видали дублікат договору дарування квартири де записали її чоловіка по-батькові як ОСОБА_4 . Дізналася вона про помилку у написанні по-батькові її покійного чоловіка, коли звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з розбіжностями в написанні по-батькові ОСОБА_2 вона не може оформити спадкові права.

Представник заінтересованої особи - приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу Антонова Наталія Вікторівна у судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила, пояснення не подала, з будь-якими заявами і клопотаннями до суду не зверталася.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності заінтересованої особи.

Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.7).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого Полицькою с.Радою Володимирецького району Рівненської області 23 липня 1991 року, встановлено, що ОСОБА_5 зареєструвала 23 липня 1991 року шлюб з ОСОБА_2 , чоловіку та дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6 (а.с.14).

12 грудня 2022 року ОСОБА_1 стала на облік як внутрішньо переміщена особа за місцем проживання: АДРЕСА_3 , що підтверджує довідка № 7101-1 (а.с.21).

З копії Акта обстеження №2741 від 15.08.2025 Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_3 та є особою ВПО (а.с.22).

З копії свідоцтва про народження встановлено, що батьками ОСОБА_2 , 1966 року народження є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с.18).

19 жовтня 2004 року між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Антоною Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 3570 (а.с.11).

Із вказаного договору дарування від 19.10.2004 випливає, що по-батькові «Обдарованого» ОСОБА_2 вказане як « ОСОБА_4 ».

З копії Витягу про державну реєстрацію прав № 27956702 від 10.11.2010 встанговлено, що право власності трикімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі дублікату договору дарування ВМВ 217813 від 19.10.2004 посвідченого приватним нотаріусом Антоновою Н. В. р. № 3570 (а.с. 12).

15 серпня 2025 року Приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Масловською І. Ю. спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю можливості встановлення правовстановлюючого документа та запропоновано ОСОБА_1 звернутися до суду з питань встановлення юридичного факту (а.с.15-16).

Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду.

Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого Цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих не майнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Проте, само по собі встановлення факту, що має юридичне значення, не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджуєтеся документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі - належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Як вбачається із листа Верховного Суду України 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в такому випадку особа може звернутися до суду для відновлення своїх прав.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», є роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Як вбачається із пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року (з внесеними змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу, зокрема, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

У відповідності до частини 1 статті 318 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Відповідно до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків,письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року (з внесеними змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» також визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі,; прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи; вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок про те, що: «…у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22.

В ухвалі Верховного Суду від 25.09.2025 у справі № 947/20044/23 вказано, що у порядку окремого провадження підлягає встановленню факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті, а не у будь-яких документах (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19.

Касаційний суд підкреслює, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів може бути, зокрема, зумовлене:

(а) помилкою у вказівці прізвища, ім`я, по батькові особи, тобто коли особа мала паспортний документ, але в договорі вказано інше прізвище аніж в паспортному документі. В такому разі існує можливість вирішити це питання в позасудовому порядку;

(б) отриманням після укладення договору паспортного документу, в якому вказане інше прізвище аніж в договорі. В цьому випадку відсутня можливість вирішити це питання в позасудовому порядку.

Відтак, враховуючи наведені заявником у заяві доводи не викликають у суду будь-яких сумнівів.

Встановлення факту належності документу, а саме: договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Антоновою Н. В.13.01.1994 року за реєстровим № 3570 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я « ОСОБА_2 » має юридичне значення для заявниці, оскільки необхідне для реалізації оформлення права на спадщину за законом після померлого її чоловіка ОСОБА_2 .

Таким чином, враховуючи відсутність заперечень учасників справи, з метою усунення перешкод в реалізації заявницею своїх прав як спадкоємця за закономм, суд дійшов висновків щодо необхідності встановлення факту належності документу, а саме: договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Антоновою Н. В.13.01.1994 року за реєстровим № 3570 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я « ОСОБА_2 », з огляду на що, заява ОСОБА_1 про факт належного правовстановлюючого документа потребує задоволення.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати з заінтересованих осіб не стягуються та покладаються на позивача, оскільки заінтересовані особи по справі не вчиняли жодних протиправних дій, що стали підставою позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, ст. 13, ст. ст. 76-78, ст. ст. 258, 259, 273, 293, 315, 318, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу Антонова Наталія Вікторівна про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя був стороною договору дарування квартири ВМВ № 217813 від 19.10.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Антоновою Н. В. та зареєстрованого у реєстрі за № 3570 від 19.10.2004.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місця реєстрації відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Представник заявника: ОСОБА_12 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу Антонова Наталія Вікторівна, адреса: 73000, Херсонська область, м. Херсон, Суворівський район, вул. Потьомкінська, 31/12.

Повний текст рішення суду складено 27 жовтня 2025 року.

Суддя: Р. А. АХМЕДОВ