Справа № 489/3309/25
Провадження №2/489/2080/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у спільній сумісній власності

встановив.

Позивачка, через свою представницю адвокатку Українець С.В., звернулася до суду з позовом, яким просила визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними та складають по частки за кожним власником. Мотивуючи вимоги тим, що 28.11.2000 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 купили через Універсальну товарну біржу «Нерухомість» квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі продажу зареєстровано в ММБТІ. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина. Державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори за заявою позивачки заведено спадкову справу № 7/2025. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2022 договір купівлі продажу вищевказаної квартири визнано дійсним. Однак, у вказаному договорі купівлі продажу нерухомого майна не визначені частки, тобто не зазначено, яке саме майно було набуто кожним із покупців. 02 лютого 2022 відповідач, який є сином позивачки, отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено, оскільки неможливо встановити склад спадкового майна для оформлення спадкових прав. Позивачці стало відомо, що вона також не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя спадкодавця, ОСОБА_3 , частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру не визначалися. Ніякої домовленості між співвласниками щодо визначення розміру їх часток у праві спільної сумісної власності на зазначену вище квартиру не було, а отже, частки є рівними та складають по частки за кожним співвласником.

Ухвалою суду від 30.04.2025, позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 14.05.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано докази.

Ухвалою суду від 08.09.2025, витребувано докази та продовжено розгляд справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Позивачка у позові зазначає, що вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки частки у квартири, яка є спадковим майном, не визначені між співвласниками. Ніякої домовленості між співвласниками щодо визначення розміру їх часток у праві спільної сумісної власності на зазначену вище квартиру не було, а отже, частки є рівними та складають по частки за кожним співвласником.

Норми права та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

У відповідності до частини 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності.

Приписами частини 2 статті 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У відповідності до вимог статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Крім того, згідно із положеннями ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що діти спадкодавця та той з подружжя, що його пережив та батьки, відносяться до першої черги спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до роз`яснення ВССУ у п.3.1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

З свідоцтва про шлюб, виданого повторно, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 січня 1985.

28 листопада 2000 між ОСОБА_4 (далі продавець) та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (далі покупці) укладено Договір № 71 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого покупці купили квартиру АДРЕСА_1 .

Вказаний договір посвідчено Універсальною товарною біржею «Нерухомість Н» та зареєстровано в ММБТІ 05.12.2000 за реєстровим № 20058.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2022 та ухвалою про виправлення описки від 24.04.2024, визнано дійсним договір №71 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 28.11.2000 на Універсальній товарній біржі «Нерухомість-Н» та зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 06.12.2000 за реєстраційним №20058, відповідно до якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 та ОСОБА_1 купили квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку квартири АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Миколаєва, що підтверджує зареєстроване місце проживання особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час його формування від 02.12.2021 за № 23068-07-05, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

08 січня 2015 ОСОБА_2 звернувся до Першої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08 січня 2015 ОСОБА_1 звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02 лютого 2022 за вих. № 128/02-14 Державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що за наданими документами неможливо встановити склад спадкового майна для оформлення спадкових справ на майно, що належить спадкодавцю ОСОБА_3 .

Вказане підтверджується копією спадкової справи № 7/2015 заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 5постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_2 є рівними та становлять по 1/2 частці кожного із співвласників, оскільки іншого розподілу часток між власниками не обумовлювалось, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити розмір часток у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рівними та складають по частки за кожним.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено «29» жовтня 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева