У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі судді Макарчука С.М., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваобленерго" про стягнення заборгованості,

Встановив:

До Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов позов ОСОБА_1 , поданий та підписаний адвокатом Пелихом О.В., про стягнення з ТОВ "Полтаваобленерго" в порядку захисту прав споживачів заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарствром № 5100018 від 23.09.2021, який є додатком до договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № від 30.07.2021, в розмірі 15172,27 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано на розгляд судді Макарчуку С.М.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, як на підставу звільнення від сплати судового збору, посилається на те, що правовідносини позивача з відповідачем регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії і в розумінні таких позивач у вказаних правовідносинах є споживачем з усіма належними такому статусу правами.

Норма ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно зі ч.3 ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

У цьому законі п.22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" терміни вживаються в такому значенні: зокрема, виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", до відносин, якi регулюються законодавством України про захист прав споживачів, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купiвлі-продажу, майнового найму (в тому числi найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) i наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числi побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та іх вантажу, комiсії, схову, страхування, із договорiв про надання фiнансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцiй, приймання і зберiгання цiнних паперів, надання консультаційних послуг).

Відповідно до п. 6 вищевказаної Постанови, заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам щодо форми й змiсту позовної заяви, зокрема, мiстити вiдомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмiр сум, щодо яких заявлено вимоги, з вiдповiдними розрахунками і обгрунтуванням; про докази, що пiдтверджують позов. До заяви повиннi бути доданi необхіднi документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Позивач вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України "Про захист прав споживачів", зазначивши про те, яке саме право споживача порушено (ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів"), про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів".

У позовній заяві міститься посилання на ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", як на підставу їх звільнення від сплати судового збору, разом з тим, матеріали позовної заяви не містять жодного обґрунтування та посилання на обставини, які підтверджували би підстави звільнення позивачів від сплати судового збору відповідно до закону.

За відсутності відповідного обґрунтування поданий позов не може вважатись позовом про захист прав споживача і повинен оплачуватись судовим збором у розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

Твердження позивача, що норми Закону України "Про захист прав споживачів" поширюються на вказані правовідносини без належного обґрунтування не можуть бути прийняті судом, оскільки в даному випадку не вбачається, що позивач є споживачами товарів чи послуг, натомість вбачається, що спірні правовідносини виникли при укладанні договорів купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, виробленої електроустановками позивача.

Тобто, предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за електричну енергію, вироблену за "зеленим" тарифом відповідно до договору про купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим тарифом".

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, відповідно до якого позивач зобов`язується продавати, а відповідач купувати електроенергію за "зеленим" тарифом. Згідно із Законом України "Про ринок електричної енергії", на який посилається позивач у своїй заяві, поняття "споживач", "активний споживач", "малий непобутовий споживач", "непобутовий споживач", "побутовий споживач" не є тотожними і мають різне правове значення (п. 32, п. 42, п. 47, п. 62, п. 84 ч. 1 ст. 1 Закону). Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач здійснює генерацію електричної енергії з альтернативних джерел енергії та/або зберігає електричну енергію і продає надлишок електричної енергії відповідачу.

У відповідності до Закону України "Про ринок електричної енергії" відносини між активними споживачами та третіми особами, регулюються відповідно до договору, укладеного між ними та цивільним законодавством.

Таким чином, позивач є споживачем електричної енергії і активним споживачем за договором купівлі-продажу електроенергії, однак в процесі продажу надлишку виробленої електричної енергії не є споживачем в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів".

На підставі викладеного суд не вбачає правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року, розмір ставки судового збору за подання до суду фізичною особоюпозовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140 грн.).

На підставі викладеного, позивачу, з урахуванням подання позову через систему ЄСІТС, слід сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн * 0,8 = 968,96 грн, та подати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 260, 261 ЦПК України, суд,

Постановив:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачеві строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків шляхом сплати судового збору та подання до суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя