ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 381/3258/25
Провадження № 2/362/3134/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючої судді Мартинцової І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал») звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.11.2011 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 було підписано заяву № 93344576 на укладення договору про надання та використання платіжної картки кредитний договір, за умовами якого відповідачу відкрито поточний рахунок та надано кредитні кошти.

Відповідач належним чином не виконував умови укладеного договору у зв`язку із чим виникла заборгованість в розмірі .

25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. Згідно вищевказаного Договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 93344576.

Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором № 93344576 року становить 50469,25 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 25884,02 грн.; заборгованість за відсотками 5950,11 грн.; заборгованість за комісією 18635,12 грн.

На підставі вищевикладеного позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 93344576 у розмірі 50469,25 грн та судові витрати.

Від відповідача 20.08.2025 року в порядку ст. 187 ЦПК України надійшов відзив на позов, в якому остання не погоджується з позовними вимогами, заявленими до неї та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведено погодження з відповідачем всіх умов кредитування (ціна договору, відсотки, пеня, штрафи), не надано належного розрахунку заборгованості, що позбавляє суд перевірити правильність його нарахування та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, порушено строки позовної давності та включено до кредитного договору умови про нарахування комісії, які суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

15.08.2025 року, представник позивача, користуючись своїм право передбаченим ст. 179 ЦПК України, подав відповідь на відзив, в якому заперечує обставини заявлені відповідачем та просить задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

Процесуальні дії:

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2025 року справу передано за підсудністю для розгляду до Васильківського міськрайонного суду Київської області

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2025 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2025 року відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

21.11.2011 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» (копія статуту з відомостями про правонаступництво міститься в матеріалах справи) та ОСОБА_2 підписано заяву № 93344576 на укладення договору про надання та використання платіжної картки кредитний договір, відповідно до умов якого Відповідачу відкрито поточний рахунок, випущено на його ім`я платіжну картку та встановлено ліміт, в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору.

За умовами заяви №93344576 від 21.11.2011 року позивачка просила на умовах, викладених в цій заяві, Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку та тарифах по карткам банку укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки, в рамках якого: випустити на її імя платіжну картку, відкрити їй картковий рахунок та встановити кредитний ліміт під операції з карткою.

Того ж дня відповідачкою ОСОБА_2 було заповнено анкету заяву на оформлення картки і відкриття рахунку клієнта та подано заяву про відкриття поточного рахунку.

21.12.2011 року відповідач ОСОБА_2 власноручно підписала довідку про ознайомлення її з умовами кредитування та орієнтовною сукупною вартістю споживчого кредиту по продукту «Direct Sale». (а.с.13).

29.12.2011 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «Банк Русский Стандарт» з заявою про зміну слова паролю та коду доступу.

19.06.2013 року відповідачка повідомила банк про зміну свого прізвища в зв`язку з одруженням на « ОСОБА_3 » та двічі (25.11.2013 року та 15.04.2016 року) зверталася з заявами про перевипуск картки, які отримала 05.12.2013 року та 29.04.2016 року, про що свідчать розписки, яка міститься в матеріалах справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та ОСОБА_4 дійсно було укладено кредитний договір №93344576, що підтверджується заявою (офертою) на укладення договору від 21.11.2011 року, анкетою-опитувальником, довідкою про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту по продукту «Direct Sale», якими було погоджено з відповідачем основні умови кредитування.

Доводи відповідача щодо не погодження з ним всіх умов кредитування є необґрунтованими та не відповідають наявним у справі доказам.

В свою чергу, доказом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок та користування відповідачем кредитними коштами є виписки по рахункам відповідача, які є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020р. справа № 456/3643/17 провадження № 61-9882 св20.

Крім того, судом достовірно встановлено, що 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. Згідно вищевказаного Договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 93344576 від 21.11.2011 року в сумі 50469,25 грн. (згідно витягу із реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, додаток № 1 до Договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги).

Загальна сума заборгованості на момент звернення із позовом про стягнення забогованості за Кредитним договором № 93344576 від 21.11.2011 року становить 50469,25 грн., яка складається з наступного: 25884,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5950,11 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам, 18635,12 грн. заборгованість за комісією.

Зазначені нарахування підтверджені випискою по особовим рахункам (а.с23-84).

При цьому посилання відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позову відсутність належного розрахунку заборгованості відхиляється судом, оскільки з довідок про рух коштів на рахунку за весь період строку кредитування, які передані первісним кредитором позивачу, чітко вбачається почергове нарахування заборгованості за кредитом та остаточна сума заборгованості, яка склалася на момент відступлення права вимоги позивачу, яку і просить стягнути останній. Відповідач відомостей що містяться в виписках не заперечував та їх не спростовував.

09.06.2025 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № 93344576 від 21.11.2011 року в сумі 50469,25 грн., однак остання залишилася без задоволення.

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: "за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15.

Оцінка суду.

Матеріалами справи підтверджено надання відповідачу кредитних коштів та неналежне виконання позичальником умов кредитного договору щодо їх повернення та сплати відсотків, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №93344576 від 21.11.2011 року в сумі 31834,13 грн., яка складається з наступного: 25884,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5950,11 грн. - заборгованість по відсоткам.

Суд також дійшов висновку, що ТОВ ФК «Кредит Капітал» надано належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором № 93344576 від 21.11.2011 року. Заборгованість за договором не оплачена ні фактору ні первісному кредитору.

Щодо вимог позивача про стягнення комісії в сумі 18635,12 грн суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається зі заяви № 93344576 від 21.11.2011 року сторонами узгоджено, що комісія за РО щомісячно становить 0% (а.с.10).

Довідка про умови кредитування ПАТ «Банк Руский стандарт», містить умови, згідно якої комісія нараховується на суму виданої готівки наданої в якості кредиту в банкоматах інших пунктах видачі готівки (а.с.13).

Наданий суду розрахунок не містить відомостей, який обсяг готівкових коштів наданий позичальнику та відповідно, унеможливлює здійснити перевірку нарахування заборгованості за комісією.

Дослідивши виписку по рахунку відповідача відомості про видачу готівкових коштів відповідачу відсутні.

Отже, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення із відповідача заборгованості за комісією в розмірі 18635,12 грн задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч.1 ст.261 ЦК, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч.3 цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи може належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідач в відзиві на позовну заяву вважає, що позивачем порушено строки звернення до суду, що є основною умовою для повної відмови в задоволенні даного позову.

Згідно із банківською випискою відповідач постійно здійснювала платежі часково погашаючи заборгованість, а потім знову користувалась кредитними коштами. Останній платіж на погашення кредиту відповідачем було здійснено 20.01.2023 року (а.с.136).

Отже суд дійшов висновку, що відповідачем строк позовної давності не пропущено.

Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 1527,96 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано договір № 0206 від 02.06.2025 р., акт наданих послуг № 5144 від 09.06.2025 року, детальний опис наданих послуг від 09.06.2025 року.

Відповідач не подавав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Проаналізувавши зміст наданих позивачем документів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд, враховуючи предмет спору, обсяг досліджених адвокатом документів, сталу практику даної категорії справ та часткове задоволення позову дійшов висновку, що за даних обставин наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит Капітал» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4415,34 грн., що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2,4,11,12,13,76,77,81,89,133,141,263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 93344576 від 21.11.2011 року у розмірі 31834 (тридцять одна тисяча вісімсот тридцять чотири) грн. 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1527 (одна тисяча п`ятсот двадцять сім) грн. 96 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4415 (чотири тисячі чотириста п`ятнадцять) грн. 34 коп.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4 поверх, .

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 03.11.2025.

Суддя Мартинцова І.О.