532/1231/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Тесленко Т. В.

за участю секретаря

судового засідання Климченко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», представник позивача Король Вікторія Василівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

23.05.2025 до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», представник позивача Король Вікторія Василівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач вказував, що через невиконання ОСОБА_1 умов укладеного від 03.12.2024 договору про надання грошових коштів у позику № , в нього утворилася заборгованість на суму 20 880,00 грн, які позивач прохав стягнути з відповідача.

26 травня 2025 року ухвалою суду було відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження й призначено її розгляд за участю сторін на 01.07.2025, яке в подальшому відклалося на 08.09.2025 через неявку відповідача.

30.06.2025 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він прохав відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог за недоведеністю обставин, на яких грунтуються позовні вимоги.

Зазначав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що саме такий правочин підписувався електронним підписом уповноважених на те осіб (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.

Тому, наявна в матеріалах справи паперова копія спірного кредитного договору не може вважатися електронним документом (копією електронного документа), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору між відповідачем та позивачем. Відповідно до вимог законодавства, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідач наголошує, що не укладав кредитний договір, роздруківку якого долучає представник позивача як копію до позовної заяви, відповідно не погоджував дану редакцію договору з несправедливою процентною ставкою та інші вочевидь кабальні умови кредитування. Жоден поданий позивачем доказ не підтверджує, що саме цю редакцію договору він розумів та узгодив із позивачем.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачеві, підтвердження пропозиції укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо. Отже, наведене вказує на неукладеність, в тому числі в електронному вигляді, оспорюваного правочину - Договір про надання грошових коштів у позику від 03.12.2024 №, що вказує на необґрунтованість вимог про стягнення з нього процентів за ставкою, яку він нібито погодив у цьому договорі.

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону .

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».». Наголошує, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору (паспорта), то положення пункту 4 в частині встановлення комісії є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61 5581св22). Враховуючи наведене, оскільки кредитору було встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, наголошує, що положення (вимоги) щодо обов`язку сплачувати плату (комісію) за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними.

З огляду на зазначене, вважає що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією по обслуговуванню кредитної заборгованості, в розмірі 1200,00 грн також є безпідставними, тому задоволенню не підлягають.

Між тим, наголошував, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року (№ 342/180/17) та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 року (№ 6-16цс15).

Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку (фінансової установи) та не містять відомостей, що дозволили перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем тощо.

Також невідомо, кому належить карткові рахунки, на які було переказано кошти, оскільки лист не містить ідентифікуючих даних про нього (із фрагментів номеру карти, що відображені в повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме йому). В самому листі вказаний інший отримувач коштів, ніж відповідач. За таких обставин, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повна інформація щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача у договорі кредитному договорі відсутня. Самої лише вказівки в листі на перерахування коштів на неповний номер електронного платіжного засобу недостатньо для визнання доведеним факту перерахування відповідачеві коштів за кредитним договором. Відтак, інформаційна довідка не є первинним або платіжним документом, що підтверджує переказ коштів, а тому є неналежним та недопустимим доказом.

Отже, інформаційне повідомлення, на яке посилається позивач, не є первинним документом, що підтверджує перерахування кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.

Прохав судові витрати покласти на позивача - ТОВ «ІННОВА ФІНАНС».

В судове засідання представник позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» не з`явився, але в заяві прохав справу розглядати за його відсутності та повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 08.09.2025 відкладено розглядсправи на 28.10.2025 та витребувано АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (код ЄДРПОУ 21133352; 04082, Україна, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок, 54/19) інформацію (документи), а саме:

- чи належить (належала раніше) платіжна картка за номером НОМЕР_1 ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

- надати відомості про повний номер карти: НОМЕР_1 , на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу EasyPay від 03.12.2024 11:11:08 у розмірі 8000.00 грн. (призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ "Іннова Фінанс"Поповнення карток НОМЕР_3 »);

- інформацію про рух коштів (виписку) по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 03.12.2024 р. по 30.12.2024 р. (тобто з дня укладення Договору про надання грошових коштів у позику № від 03.12.2024 року та отримання кредитних коштів від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС»).

22.09.2025 ухвала суду в частині витребування інформації виконана.

28.10.2025 в судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи.

Представник позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» в заяві до суду прохав справу розглядати за його відсутності та повністю задовольнити позовні вимоги.

Від відповідача ОСОБА_1 більше жодних клопотань, заперечень, заяв до суду не надходило.

Суд, перевірив та дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що 03.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю ІННОВА ФІНАНС і ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № .

Як вбачається зі змісту Договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затверджений 17.11.2024 складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений.

Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України Про електронну комерцію (роздруківка тексту Договору Позики разом із роздруківкою Правил наявні в матеріалах справи).

За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 2.2, 2.3 Договору позики, Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі: 8 000 гривень шляхом перерахунку на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки вказаної Відповідачем, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.2.6.1., п.2.6.2. та 2.6.3. цього Договору, його додатків.

Основні умови Договору щодо надання коштів у позику:

- п.2.4. Тип кредиту кредит;

- п. 2.8. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.;

- п.2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів;

- п. 3.2. Дати надання кредиту: 03.12.2024 року або наступний за ним календарний день;

- п. 2.6., 2.6.1. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов:

Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору, та становить: 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього Договору.

- 0.87% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше).

Відповідно до п. 2.7. Договору позики, комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. Якщо в цьому пункті Договору значення розміру комісії за видачу Кредиту становить 0% (нуль процентів), це означає, що комісія за видачу Кредиту відсутня.

Згідно з п. 10.6.10.7. Договору позики, Позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписано відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Офертою, яка містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам абзацу третього частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення Одноразового ідентифікатора для підписання Договору та Одноразового ідентифікатора для підписання Паспорту Кредиту. Після підпису Електронного повідомлення Позичальником, зазначене повідомлення надійшло в ІКС Товариства, відповідно з цього моменту Товариство повідомлене про те, що Позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (Оферту) Товариства щодо укладання Договору. Моментом підписання цього Договору є використання його Сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням Договору зі сторони Товариства є формування та надання на ознайомлення Позичальнику Оферти, а також генерація та направлення Позичальнику Одноразового ідентифікатора. Підписанням Договору зі сторони Позичальника є направлення Позичальником повідомлення, що містить Одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства, через Особистий кабінет.

Договір підписується електронним підписом Позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов Позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти Договір. На вказану Позичальником електронну пошту або смс повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання Договору, що згенерований під час проходження Позичальником процедури укладення Договору. Позичальник, приймаючи пропозицію Позикодавця укласти Договір, підписує в інформаційно телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки підписати. Сформовані таким чином електронні підписи Позичальника та Позикодавця накладені на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним. Зазначені умови договору Позики повністю відповідають вимогам ст. 11, 12 Закону України Про електронну комерцію.

На підтвердження укладення Договору позики між Кредитодавцем та Позичальником, Позивач додає доказ підтвердження направлення одноразового ідентифікатора (4144) для підпису Договору позики № від 03.12.2024 та паспорту споживчого кредиту на фінансовий номер телефону Відповідача - НОМЕР_4 .

Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також у Договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами.

За п. 2.5, 2.5.1. Договору позики:

- Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні (в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту, сплати комісії за надання Кредиту та процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для Позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору.

- У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених Договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Товариство, за наявності у нього всіх необхідних можливостей, засобів і ресурсів, в тому числі з урахуванням оцінки кредитоспроможності Позичальника, може направити Позичальнику пропозицію щодо продовження строку кредиту. Якщо Позичальник погоджується з запропонованими умовами продовження строку кредиту, Позичальнику в Особистому кабінеті, стає доступним до укладання правочину щодо зміни строку кредиту, за Договором. При цьому, Позичальник розуміє та погоджується, що направлення Товариством вказаних пропозицій Позичальнику є правом Товариства, а не обов`язком та залежить від можливостей Товариства та/або оцінки кредитоспроможності Позичальника.

Відповідно до п. 3.1. Договору позики, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 . Перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 8000 гривень в рамках виконання умов Договору позики, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної Відповідачем під час укладання Договору, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів, виданою ТОВ ФК «Контрактовий Дім» (копія якої додається до цієї Позовної заяви), з яким у ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» укладено Договір №160523/1 від 16 травня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» доручає ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» здійснювати перекази коштів (Платежів) з використанням Реєстру виплат на користь Отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send.

Згідно з п. 3.2.8 цього Договору, ТОВ «ФК`КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» надає ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» у разі надходження запиту на електронну пошту ФК та іншими каналами зв`язку документи, що підтверджують здійснення переказу коштів (Платежу) отримувачу.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.

Разом з тим, оскільки ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» є юридичною особою, яка відповідно до законодавства України є небанківською фінансовою установою та внесена до Державного реєстру фінансових установ у порядку, установленому законодавством України, - у Позивача відсутня можливість надати інформацію щодо повного номеру картки, на яку було здійснено перерахування кредитних коштів. ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», як Позикодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 8000 грн 00 коп.

За відомостями АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , Банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 .

03.12.2024 на вказану картку було зараховано платіж у сумі 8000,00 грн, а саме кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс». Рух цих коштів підтверджується випискою по картковому рахунку з 03.12.2024 до 30.12.2024, тобто з дня укладення Договору про надання грошових коштів у позику № від 03.12.2024 та отримання кредитних коштів від ТОВ «Іннова Фінанс».

В той же час, Відповідач всупереч умовам Договору позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України свої зобов`язання за Договором позики належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив.

Отже, станом на дату підготовки позовної заяви (включно), заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 20 880, 00 грн з яких:

- 8 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 11 680,00 грн. заборгованість по процентам (8000 *1%*147, де: 8000 тіло кредиту,

1 % - відсоткова ставка, 147 кількість днів прострочення);

- 1 200.00 грн комісія.

Проценти нараховувалися по 28.04.2025 року включно.

Відповідно до п. 2.11. Договору позики, денна процентна ставка розраховується за формулою ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де:

- ДПС денна процентна ставка за даним Договором;

- ЗВСК загальні витрати за кредитом (споживчим кредитом) за даним Договором (п. 2.11.2. Договору);

- ЗРК загальнии? розмір кредиту за даним Договором (п. 2.3. Договору);

- t строк кредитування у днях (п. 2.5. Договору).

Нарахування процентів за кожний день користування позикою, позивач підтверджує судовою практикою, яка зазначена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 р. у справі № 910/17048/17.

В зазначеній справі ВП ВС дійшла таких висновків: У кредитних договорах сторони унормували питання сплати процентів за користування кредитом (п. 121 Постанови).

Відповідно до пункту 6.2 договору про відкриття кредитної лінії № 119 та аналогічного пункту у договорі № 120 нарахування процентів здійснюється щоденно протягом дії цих договорів із розрахунку 360 днів у році, їх нарахування починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів (п. 122 Постанови).

Тобто нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів (п. 123 Постанови).

Підстав для неврахування зазначеного, що стало наслідком узгодження сторонами договірних умов, не вбачається, про що судами зроблено правомірний висновок (п. 124 Постанови).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

За ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Враховуючи, що невиконання позичальником умов договору позики є істотним порушенням вказаного договору, оскільки позивач не отримав суму боргу за користування кредитом, суд вважає за потрібне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 20 880,00 грн, що складається з:

- 8 000.00 грн заборгованість за тілом кредиту;

- 11 680.00 грн заборгованість за процентами;

- 1 200.00 грн комісія.

В порядку ст. 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, ч. 4 ст. 223, 258, 263, 264-265, 268, 280 ЦПК України; ст.ст. 10, 11, 15-16, 525, 526, 530, 541, 543, 548-554, 610-612, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», представник позивача Король Вікторія Василівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (реєстраційний код юридичної особи 44127243) заборгованість за договором позики № від 03 грудня 2024 року в сумі 20 880,00 (двадцять тисяч вісімсот вісімдесят грн. 00 коп) грн., що складається з:

- 8 000.00 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 11 680.00 грн. заборгованість по процентам;

- 1 200.00 грн. комісія.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (реєстраційний код юридичної особи 44127243) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

28.10.2025 складено повне судове рішення.

Суддя