КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4855/21
Провадження № 4-с/488/15/25
УХВАЛА

Іменем України

16.10.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Коваль А.О.,

за участю представника скаржника Департаменту патрульної поліції Палієнко Д.Т.,

за участю представника Корабельного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Лашкова Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Департаменту патрульної поліції на дії головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вікторії Черникової, боржник: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2025 р. Департамент патрульної поліції в особі представника Палієнко Дар`ї Тимурівни, звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва зі скаргою, в якій просив суд скасувати постанову державного виконавця від 19.08.2025 року у ВП74496792 про закінчення виконавчого провадження; поновити строк на пред`явлення виконавчого листа, якщо він пропущений; повторно видати оригінал виконавчого листа за рішенням у справі №488/4855/21 для негайного пред`явлення для виконання.

Скарга мотивована тим, що 18.12.2023 року Корабельний районний суд м. Миколаєва ухвалив рішення у справі № 488/4855/21, яким зобов`язав боржника ОСОБА_1 повернути майно, а саме: наручники металеві БР-М-92 ВІ172184, два ключі до них, палицю гумову ПГ-М.

На виконання рішення було видано виконавчий лист та пред`явлено його до органу державної виконавчої служби.

22.08.2025 року до Департаменту патрульної поліції надійшла постанова головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Вікторії Черникової від 19.08.2025 року про закінчення виконавчого провадження ВП №74496792.

Представник скаржника Департаменту патрульної поліції Палієнко Д.Т. у судовому засіданні підтримала подану скаргу, просила суд її задовольнити та скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №74496792.

Представник Корабельного відділу державної виконавчої служби Лашков Б.А. у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги та пояснив, що постанова головного державного виконавця Черникової Вікторії від 19.08.2025 року про закінчення виконавчого провадження №74496792 є законною та обґрунтованою. Просив суд відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, повно і всебічно вивчивши надані сторонами докази, судом встановлене наступне.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Корабельному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 74496792 з примусового виконання заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва № 488/4855/21 від 18.12.2023р.

20.03.2024 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику надано десятиденний строк для добровільного виконання рішення.

04.04.2024 року державним виконавцем було здійснено вихід за місцем реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки виконання рішення. У зв`язку з невиконанням рішення суду в добровільному порядку складено акт про невиконання та винесено постанову про накладення штрафу.

Однак, боржником добровільно рішення суду не було виконано, про що державним виконавцем було складено відповідний акт про невиконання в добровільному порядку рішення суду та винесена постанова про накладення штрафу.

19.08.2025 року державним виконавцем повторно здійснено перевірку виконання рішення суду за місцем проживання боржника. У ході перевірки встановлено, що боржник знову не виконав рішення суду. У зв`язку з цим державним виконавцем складено акт про невиконання рішення, винесено постанову про накладення штрафу та направлено повідомлення до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України.

Аналізуючи вказані обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд доходить таких висновків.

Згідно з ст. ст. 55,129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі надсилання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63.

Відповідно до абзацу першого п.6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Положеннями ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем вжито всі передбачені законом заходи для примусового виконання рішення суду. Враховуючи, що виконання рішення без участі боржника є неможливим, а передбачені законом дії виконано у повному обсязі, постанова про закінчення виконавчого провадження є законною і обґрунтованою.

Статтею 41 Закону «Про виконавче провадження» визначено, що у разі визнання постанови виконавця незаконною виконавче провадження підлягає відновленню. Оскільки суд не встановив фактів незаконності дій державного виконавця, підстав для відновлення виконавчого провадження немає.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі викладеного, скарга стягувача щодо скасування постанови державного виконавця від 19.08.2025 року у ВП № 74496792 про закінчення виконавчого провадження не містить доказів порушення його прав чи законних інтересів, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень, дотримуючись вимог Закону України «Про виконавче провадження». Підстав для скасування постанови, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа або повторного видавання виконавчого листа немає. Скарга стягувача є безпідставною, а підстав для відновлення виконавчого провадження не встановлено.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу усунути порушення. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були вчинені відповідно до закону і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки судом не було встановлено порушень виконавцем Закону України «Про виконавче провадження» відсутні підстави для задоволення скарги.

Відповідно до ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 18, 447, 450-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Департаменту патрульної поліції на дії головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вікторії Черникової, боржник: ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, зазначений строк обчислюється з дня вручення їй відповідної ухвали суду.

Суддя Я.А. Чернявська