Провадження № 2/333/122/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарського районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,

позивача за первісним позовом та відповідача

за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним позовом та позивача

за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

представника позивача за первісним позовом

та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ,

представника відповідача за первісним позовом

та позивача за зустрічним позовом Білоконевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И В:

21.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом доОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя і свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебував з ОСОБА_2 у шлюбі з 07.11.2009 р., який було розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2023 р.. В період перебування у шлюбі сторонами по справі були придбані: земельна ділянка площею 0,0502 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий №:03:004:0032, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, №: 450, виданий 9.03.2017 р., видавник: Пянтковська О.Г., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, власник ОСОБА_2 ; та житловий будинок загальною площею 27,1 м. кв. із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі договору купівлі-продажу, №: 449, виданий 9.03.2017 р., видавник: Пянтковська О.Г., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, власник ОСОБА_2 . В позові ОСОБА_1 зазначає, що між ним та відповідачем існувала попередня домовленість про добровільний та рівний поділ спільного майна набутого в шлюбі, проте після розлучення відповідач виявила бажання залишити собі усе майно. Вважає це рішення відповідача є незаконним, бо такий поділ спільного майна не ґрунтується на презумпції рівності часток та не враховує всіх обставин його набуття. Перебуваючи у шлюбі, відповідач ніколи не виявляла бажання приймати фінансову участі в утриманні сім`ї. Для придбання цієї нерухомості та доведення її до житлового стану ОСОБА_1 отримав (за місцем працевлаштування) цільову позику в розмірі 30000 гр. З березня 2017 року позивач постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , але з травня 2023 р. відповідач порушує право позивача вільно користуватися спільною сумісною власністю, перешкоджає в доступі до будинку. В жовтні 2023 року, без згоди позивача, відповідач здала будинок в оренду, але плату, отриману по договору оренди спільного майна, відповідач залишила собі в повному обсязі. Спільні діти сторін ( ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проживають з матір`ю в двокімнатній квартирі, яка належить відповідачу на правах приватної власності. На утримання дітей позивач платить аліменти 1/2 від усіх видів доходу, заборгованості не має. Орієнтовна ринкова вартість нерухомості, придбаної в шлюбі, станом на 28.08.2023р.: земельної ділянки 131142 грн.; будинку 148069 грн. Загальна орієнтовна вартість нерухомого майна: 279211 гр. У зв`язку з чим, просить суд здійснити поділ майна, а саме: будинок та земельна ділянка розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у судовому порядку виходячи з презумпції рівності часток. Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0502 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (кадастровий № :03:004:0032). Розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 27,1 м. кв. та господарські будівлі розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0502 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (кадастровий № :03:004:0032). Розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за мною ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 27,1 м. кв. та господарських будівель розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати що ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0502 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (кадастровий № :03:004:0032). Розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати що ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 частини житлового будинку загальною площею 27,1 м. кв. та господарських будівель розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з Відповідача на його користь понесені судові витрати в розмірі: 5896, 06 грн.

Ухвалою суду від 28.11.2023 року відкрито провадження в справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено підготовче засідання.

25.01.2024 року через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю і свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07.11.2009 року по 08.09.2023 року сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони по справі мають дітей доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які залишились проживати разом з ОСОБА_2 . Спільний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на органічний психічний розлад, має статус дитини-інваліда. ОСОБА_1 проживає у однокімнатній квартирі, яка належить йому на праві особистої приватної власності. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2023 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавської Л.О. від 17.08.2023 року, залишеної без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 29.09.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. З 01.08.2023 року діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають на профілактичному обліку, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, через вчинення домашнього насильства з боку батька ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 в позові вказує, що ініціатором придбання житлового будинку та земельної ділянки була саме мати позивачки - ОСОБА_6 , яка усічні 2017 року їй запропонувала, за рахунок її власних заощаджень, купити особисто для неї приватний житловий будинок із земельною ділянкою у м. Запоріжжі. ОСОБА_2 звернулась до ріелтора для пошуку такого житлового будинку з земельною ділянкою на суму не більше 8300 доларів США (суми депозитів та наявних заощаджень матері). На початку лютого 2017 року за допомогою ріелтора вона знайшла потрібний для купівлі житловий будинок, розташований на земельній ділянці, площею 0,0502 гектарів, за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про те, що вона намір купити для себе житловий будинок та земельну ділянку за гроші своєї матері, та те, що оскільки вони перебувають в зареєстрованому шлюбі, потрібна його особиста присутність у нотаріуса, на що ОСОБА_1 погодився та запевнив позивачку та її матір, що він визнає за нею особисте право власності на житловий будинок та земельну ділянку та не буде на нього претендувати. 09.02.2017 року було заплановано підписання попереднього договору з продавцем у ріелтора та у нотаріуса. Однак, 09.02.2017 року ОСОБА_2 через те, що спільний син ОСОБА_7 , якому на той час було 1 рік 5 місяців, став почувати себе не добре, домовилась з ріелтором, продавцем, щоб не відміняти укладення попереднього договору, що вона передасть продавцю суму попередньої оплати у розмірі 6 593, 00 гривні, що в еквіваленті складало 245 доларів США та поїде з сином додому. ОСОБА_2 запевнили і ріелтор, і нотаріус, на що також погодився продавець, що укладення попереднього договору з чоловіком ОСОБА_1 та надання нею згоди на це є тільки формальністю, оскільки основний договір купівлі -продажу буде укладений саме зі нею. 09.02.2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було укладено попередній договір №13, який цього ж дня їй передав ОСОБА_1 , де нею поставлено підпис. Зі змістом попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Пянтковською О.Г. від 09.02.2017 року, р. № 256, ОСОБА_9 ознайомилась тільки після отримання позовної заяви ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що будинок та земельну ділянку було придбано нею за власний рахунок, за гроші, надані її матір`юОСОБА_6 (її власні заощадження). 07.03.2017 року мати позивачки ОСОБА_6 зняла готівкові кошти у сумі 8231,44 доларів США, в еквіваленті складає 222 413,50 грн. за офіційним курсом НБУ з депозитного рахунку у АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідками/виписками АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , №SAMDNWFD00 від 11.08.2023 року, тобто лише за декілька днів до укладення договорів. 09.03.2017 року у нотаріуса при покупці житлового будинку та земельної ділянки, окрім сторін по справі, продавця, були присутні її мати ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Перед укладенням договорів 09.03.2017 року у нотаріуса, вона одержала грошові кошти в розмірі 8231,44 доларів США, в еквіваленті складає 221 920 грн. за офіційним курсом НБУ, від матері ОСОБА_6 лише на її власні потреби, не в інтересах сім`ї, для подальшого придбання особисто для себе житлового будинку та земельної ділянки, за які нею придбано вказане нерухоме майно. 09.03.2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , вартістю 132 662,00 грн, посвідчений приватним нотаріусом Пянтковською О.Г. від 09.03.2017 року, р. № 449, та договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0502 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . кадастровий №:03:004:0032, вартістю 48 886 грн., посвідчений приватним нотаріусом Пянтковською О.Г. від 09.03.2017 року, р. № 450. Отже загальна вартість купівлі житлового будинку разом з земельною ділянкою склала 181 548, 00 грн., що на момент оформлення вказаних договорів 09.03.2017 р. в еквіваленті складає 6 734,00 доларів США за офіційним курсом НБУ. У встановленому законом порядку право власності вищевказане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 .. Позивач зазначає, що власних коштів, заощаджень на придбання спірних житлового будинку та земельної ділянки вона з ОСОБА_1 не мали, грошей ледве вистачало на проживання та придбання речей першої необхідності. Наприкінці лютого 2017 року, напередодні купівлі житлового будинку та земельної ділянки відповідач ОСОБА_1 , знаючи про те, що грошей, які наддасть їй матиОСОБА_6 вистачатиме на придбання нею житлового будинку та земельної ділянки та витрат пов`язаних з їх купівлею, запропонував позивачу придбати необхідну побутову техніку та меблі, для чого він візьме позику за місцем роботи на суму 30 000,00 грн., що в еквіваленті складає 1113 доларів США за офіційним курсом НБУ. Однак, фактично вказані кошти були витрачені ОСОБА_1 на лікування його матері. ОСОБА_2 вважає, що оскільки вона придбала житловий будинок і земельну ділянку за особисті кошти які були отримані нею від її матері, тому у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.57 СК України житловий будинок та земельна ділянка є її особистою приватною власністю не зважаючи на той факт, що право власності на нього було зареєстровано в період шлюбу з відповідачем, та відповідно не підлягає поділу як об`єкт спільної сумісної власності подружжя в порядку ст.69 СК України. У зв`язку з чим, просить суд визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , право особистої приватної власності на житловий будинок, позначенийв плані літ. А, загальною площею 27,1 м. кв., житловою площею 21,5 кв.м., з побутовими та господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0502 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:004:0032. Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , право особистої приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0502 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :03:004:0032, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадібна ділянка). Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

25.01.2024 року відповідачем ОСОБА_2 подано суду відзив на позовну заяву.

До зустрічної позовної заяви та відзиву ОСОБА_2 було подано клопотання про витребування доказів та клопотання про виклик свідків від 25.01.2024 року

31.01.2024 року позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив. До відповіді на відзив було подано клопотання про виклик свідків від 31.01.2024 року.

21.03.2024 року позивачем ОСОБА_1 було подано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 20.05.2024 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю про визнання майна особистою приватною власністю, та об`єднано їх в одне провадження.

Ухвалою суду від 20.05.2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.06.2024 року.

Ухвалою суду від 21.08.2025 року задоволено клопотання відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_11 про витребування доказів, витребувано відомості від Головного управління державної податкової служби України в Запорізькій області інформацію про доходигр. ОСОБА_1 помісячно за період: з 07.11.2009 року по 01.04.2017 року, від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області інформаційну довідку із індивідуальних відомостей про застраховану особу гр. ОСОБА_1 , помісячно за період: з 07.11.2009 року по 01.04.2017 року, а саме чи працював останній, якщо так, то де та за які місяця 2009-2017 років внесено відомості, розмір заробітку, від Державного підприємства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро Прогрес імені академіка О. Г. Івченка» інформацію щодо надання безпроцентної позики ОСОБА_1 на підставі договору безпроцентної позики №3-11 від 09.03.2017 р., а саме безпосередньої дати виплати (видачі) та отримання вказаної позики ОСОБА_1 , із зазначенням суми, та інформацію про розмір заробітної плати гр. ОСОБА_1 помісячно за період: з 07.11.2009 року по 01.04.2017 року.

02.09.2024 року та 09.09.2024 року від Головного управління ДПС у Запорізькій області на виконання вимог ухвали від 21.08.2024 року надійшла інформація з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України щодо доходів за період 4 квартал 2009 2 квартал 2017 гр. ОСОБА_1

09.09.2024 року від Головного управління ПФУ України в Запорізькій області на виконання вимог ухвали від 21.08.2024 року надійшли індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо гр. ОСОБА_1

09.09.2024 року від ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро Прогрес імені академіка О. Г. Івченка» на виконання вимог ухвали від 21.08.2024 року надійшов лист з копією видаткового ордеру №226 від 20.03.2017 року та довідкою про заробітну плату ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 20.03.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача за первісною позовною заявою та відповідача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.

Ухвалою суду від 13.05.2025 року задоволено клопотання позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 про витребування документів, витребувано копію письмової згоди ОСОБА_2 № 255 від 09.02.2017 року, яка зберігається у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковської О.Г..

02.06.2025 року від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковської О.Г.. на виконання вимог ухвали від 13.05.2025 року надійшла належним чином засвідчена копія заяви ОСОБА_2 № 255 від 09.02.2017 р.

13.10.2025 року відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги у повному обсязі, з наведених в первісному позові підстав та наданих у суді пояснень, просили суд задовольнити первісний позов в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Позивач надав до суду відповідь на відзив від 31.01.2024 року, в якій зазначив, що обставини, викладені в обґрунтування відзиву ОСОБА_2 на його позов, не стосуються суті справи №333/10350/23, не відповідають дійсності, а приведені звинувачення безпідставні та не підтверджені належними доказами. Придбання земельної ділянки було їх спільним з дружиною бажанням. Мати дружини ОСОБА_6 категорично була проти цього, але згодом, після обговорення різних варіантів, погодилась на варіант купівлі житлового будинку у приватному секторі. Через оголошення знайшли ріелтора ЧП Балибердіну Н.І. та 04.01.2017 року уклали з ними договір за №43 на обслуговування покупця нерухомості. 09.02.2017 року був укладений попередній договір про наміри сторін, зареєстрований за №256. Зміст цього договору повністю спростовує заяву ОСОБА_2 , що вона буцімто не знала про цей договір, а головне спростовує її ствердження, що нерухоме майно було придбано за 6 734 доларів США. ОСОБА_2 надала згоду на укладення цього попереднього договору, а також надала згоду на придбання вищевказаного нерухомого майна, яка була посвідчена цим же нотаріусом 09.02.2017 року за реєстраційним №255 (п. 7 з договору). Покупець до договору №13 про наміри від 09.02.2017 р., який складався ріелтором, додав пункт зобов`язати його до 17.02.2017 р. збільшити грошову суму завдатку з 245 доларів США в національній валюті України. Суму 755 доларів США в національній валюті України (20835 гр) передала Покупцю особисто в руки його мати ОСОБА_12 .. 07.03.2017 року ОСОБА_6 зняла зі свого депозитного рахунку готівку загальною сумою 8231 доларів США 44 центів та була особисто присутня 09.03.2017 року у нотаріуса. Приватний нотаріус Пянтковька О.Г. попередила ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що договір купівлі-продажу складається в інтересах сім`ї та дала окремі пояснення ОСОБА_6 , якщо вона має за ціль - придбати означену нерухомість виключно на власні потреби ОСОБА_2 , проте остання не виявила такого бажання, вказане може підтвердити його мати ОСОБА_12 , яка теж була при підписанні договору. Таким чином гроші, отримані 09.03.2017 р. ОСОБА_2 від ОСОБА_6 в розмірі 8231,44 доларів були свідомо призначені на покупку спільного майна подружжя. Отримана ним цільова позика у розмірі 30000 грн. , що в еквіваленті складає 1113 доларів США та всі гроші, отримані з березня 2017 р. по квітень 2023 р. від здачі в оренду його дошлюбної квартири, витрачались на ремонтні і будівельні роботи придбаної нерухомості, оскільки будинок потребував капітального ремонту та будівництва каналізаціі.

Пояснив, що 04.02.2017 року договір з ріелтором Балибердіна, як з покупцем оформлювався на нього, оскільки вважалося що він буде потрібен для отримання цільової позики за місцем роботи, якби він був оформлений на дружину ніхто цю позику не надав, крім його оформлення, як виявилось при з`ясуванні на роботі, для отримання цільової позики був потрібен попередній договір як з покупцем, нотаріально оформлений, тому вказані договори оформлені були на нього як з покупцем. На питання представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_11 : «Тобто це для того щоб отримати позику ви укладали нотаріально посвідчений попередній договір?», ОСОБА_1 відповів: «Основна мета цього договору, це було отримання позики на придбання». Також ОСОБА_1 пояснив, що для придбання житлового будинку позичав кошти у батьків та товариша 900 доларів США, було спільних коштів подружжя до 300 доларів США, та він отримав позику - 30000 грн., оскільки повністю оплати не вистачало вирішили, що теща наддасть 8300 доларів США, а він докладе, брали будинок у нежитловому стані, а потім він доводив його до житлового.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, з наведених у зустрічному позові підстав та наданих у суді пояснень, просили суд задовольнити зустрічний позов в повному обсязі, у задоволенні первісного позову просили відмовити. ОСОБА_2 додатково пояснила, що помилково зазначала про присутність її матері ОСОБА_6 при укладенні договорів 09.03.2017 року, пояснюючи, що наклалися спогади про покупку її дошлюбної квартири. Відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву від 25.01.2024 року, зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі, оскільки вони є незаконними та необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності в якому викладені обставини, підстави аналогічні зустрічному позову.

Зазначила, що у січні 2017 року вона погодилась на пропозицію матері ОСОБА_6 , за рахунок її власних заощаджень, купити особисто для неї приватний житловий будинок разом із земельною ділянкою у м. Запоріжжі, оскільки вона завжди мріяла про приватний будинок та в подальшому бажала використовувати його для розвитку своєї волонтерської діяльності, в якому зберігати (в її двокімнатній квартирі місця вже не вистачало) та обмінювати, віддавати дитячий одяг, що був у використанні, разом з іншими матерями, які не мали можливості покупати нові речі. Дане нерухоме майно придбалось нею не в інтересах сім`ї, а для себе. Сім`я ОСОБА_13 після придбання нею вказаного нерухомого майна продовжувала постійно проживати в її квартирі, будинок використовувала влітку. На початку лютого 2017 року за допомогою ріелтора вона знайшла потрібний для купівлі житловий будинок з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , однак вимушена була пересувати строки укладення угод по закінченню депозиту матері. Гроші у сумі 245 доларів США, які були передані продавцю при укладенні попереднього договору, були нею позичені у ОСОБА_10 . Ці кошти були їй повернуті, 09.03.2017 року після підписання договорів. ОСОБА_2 зазначила, що вважала укладення попереднього договору з чоловіком ОСОБА_1 та надання нею згоди на це є тільки формальністю, оскільки основний договір купівлі -продажу буде укладений саме зі нею, про це її також запевняли і ріелтор, і нотаріус, на що погодився продавець. Такою ж формальністю ОСОБА_2 вважала й надання згоди чоловіка на укладання договорів на придбання спірного майна, оскільки вона за договорами набувала право власності, яке за нею було зареєстровано нотаріусом. ОСОБА_2 заперечила, про здійснення оплати продавцю ОСОБА_8 в розмірі 755 доларів США за попереднім договором від 09.02.2017 року у ріелтора, ці гроші йому ніхто не давав. ОСОБА_2 також пояснила, що ціна за житловий будинок та земельну ділянку була зменшена за погодженням сторін договорів, оскільки після укладання попереднього договору перед купівлею спірного майна, при його огляді з`ясувалось, що зі спірного житлового будинку виїхали квартиранти, які забрали з собою меблі, зняли газову колонку та будинок потребував косметичного ремонту. З часу придбання нею житлового будинку були тільки замінені паркан та пластикові труби.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 07.10.2009 року по 08.09.2023 року сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , видане 07.11.2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 932, та рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2023 року по справі №333/3546/23 , яке набрало законної сили 08.09.2023 року.

Під час шлюбу у сторін народилася двоє спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , видане 10.06.2010 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №584,та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , видане 08.09.2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №849.

Спільний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на органічний психічний розлад, є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 від 12.09.2023 р, індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда №109 від 14.02.2022 р., консультативним висновком спеціаліста КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 12.09.2023 р., медичним висновком №104 про дитину-інваліда віком до 18 років від 10.02.2022 р.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2023 р. по справі №333/3687/23, призначено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 10.05.2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 29.06.2023 року.

Постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавської Л.О. від 17.08.2023 року по справі №333/807/697/23, залишеної без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 29.09.2023 року по справі №333/6509/23 провадження №33/807/697/23, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Згідно листа Відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорозької міської ради №Ю-350 від 19.12.2023 року, з 01.08.2023 року діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають на профілактичному обліку, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, через вчинення домашнього насильства з боку батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

04.02.2017 року між приватним підприємцем ОСОБА_14 (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) укладено договір на обслуговування покупця нерухомості №43. Відповідно до п.п. 1 п. 1 Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе надання інформаційних послуг Замовнику по пошуку нерухомого майна відповідно наступних вимог: будинку по АДРЕСА_1 , іменуємого в подальшому «Об`єкт, з метою подальшої його покупки Замовником. Згідно п.п. 1.2 п. 1 Послуги Виконавця Замовник оплачує відповідно до п. 4 даного Договору, згідно якого вартість отриманих послуг в розмірі 3% від ринкової вартості об`єкта, але не менш шістсот доларів США в національній валюті України.

09.02.2017 року між ОСОБА_8 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено попередній договір №13. Відповідно п.п.1.1 п.1 попереднього договору, сторони зобов`язуються у майбутньому, строк не пізніше 09 березня 2017 року укласти та належним чином оформити договір Відчуження нерухомого майна, надалі за текстом Основний договір, на умовах та порядку, визначених цим Договором. Згідно п. 1.2 п. 1 попереднього Договору №13 від 09.02.2017 року: «Нерухомим майном є житловий будинок та земельна ділянка АДРЕСА_1 . Відповідно п. 2.1 даного договору, продавець стверджує, що він згоден продати, а покупець стверджує , що він згоден купити житловий будинок за ціною, яка становить 8300 (вісім тисяч триста) доларів США, в національній валюті України. Відповідно до п. 5.1 п. 5 попереднього договору: «На підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу Нерухомого майна та своєї платіжної спроможності, Покупець передав, а Продавець отримав грошову суму , яка становить 245 (двісті сорок п`ять) доларів США, в національній валюті України. В момент розрахунків за Основним договором, зазначена сума буде зарахована у належний з Покупця платіж за Основним договором». Згідно п.п. 8.4 п. 8 договору «Ця купівля буде відбуватися на гр. ОСОБА_2 , паспорт серія НОМЕР_7 , виданий Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 09 січня 2010 року, ідентифікаційний № НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 » та п.п. 8.5 п. 8 «Покупець обв`язується збільшити грошову суму до 17.02.2017 р. до 1000 (одна тисяча) доларів США, в національній валюті України».

09.02.2017 року між ОСОБА_8 (Сторона 1) та ОСОБА_1 (Сторона 2), разом іменовані надалі «Сторони», було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г. від 09.02.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 256. Відповідно п.п.1.1 п.1 попереднього договору, сторони зобов`язуються в майбутньому до 09.03.2017 року про укладення, підписання та нотаріально посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , зазначений на плані літ. А, загальною площею 27,1 м. кв., житловою площею 21,5 кв.м., з усіма відповідними побутовими та господарськими будівлями та спорудами, та земельної ділянки, площею 0,0502 гектарів, на якій він розташований, кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0032, (надалі «Основні договори») за якими Сторона 1 буде Продавцем, а Сторона 2 -Покупцем вищевказаного нерухомого майна. Відповідно до п. 3 Договору істотними умовами Основних договорів є ціна продажу нерухомого майна, яка складає 223 353,00 грн., що на момент оформлення цього договору в еквіваленті складає 8300 (вісім тисяч триста) доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ, розрахунок повинен бути здійснено у доларах США або у гривні за курсом на день укладення Основних договорів для придбання 8300 (вісім тисяч триста) доларів США 00 центів Стороною 1. Згідно п. 5 попереднього договору, при посвідченні цього договору ОСОБА_1 передає гр. ОСОБА_8 - грошову суму у рахунок попередньої оплати у розмірі 6 593 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто три) гривні 00 копійок, що в еквіваленті складало 245 (двісті сорок п`ять) доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ, а гр. ОСОБА_8 свідчить, що вищевказана сума попередньої оплати отримана від Сторони 2 повністю до підписання договору. Відповідно до п. 4.5 цього договору, якщо у термін до дев`ятого березня дві тисячі сімнадцятого року Сторона 2 відмовляється від укладення Договорів купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, істотні умови котрого викладені у п. 3 цього Договору, то сума попередньої оплати залишається у гр. ОСОБА_8 . В пункті 7 попереднього договору зазначено, що дружина Сторони 2 гр. ОСОБА_2 надала згоду на укладення цього попереднього договору, а також надала згоду на придбання вищевказаного нерухомого майна, яка була посвідчена нотаріально цим же нотаріусом 09.02.2017 року за реєстровим №255. Ця згода зберігається у справах приватного нотаріуса.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 , справжність підпису на якій посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г. від 09.02.2017 року, за реєстровим № 255, ОСОБА_2 дала свою згоду на придбання своїм чоловіком гр. ОСОБА_1 вищевказаного нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки), за ціну та на умовах на власний розсуд, а також на сплату ним попередньої оплати за вищевказане нерухоме майно у розмірі 6593,00 грн, що на момент оформлення цього договору в еквіваленті складає 245,00 доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ, та підписання ним попереднього договору та договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна. В заяві від 09.02.2017 року, за р. № 255, ОСОБА_2 підтверджує, що грошові кошти, які сплачуються як попередня оплата, грошові кошти, які будуть витрачатися за придбання вищевказаного нерухомого майна є їхньою спільною сумісною власністю. Придбане нерухоме майно також буде об`єктом права спільної сумісної власності як таке, що набувається (а саме купується) ними під час шлюбу. В цій заяві ОСОБА_2 стверджує, що попередній договір та договір купівлі-продажу нерухомого майна укладаються її чоловіком в інтересах сім`ї за ціну та на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них, і укладання цих договорів відповідає їх спільному волевиявленню.

Судом встановлено, що 07 березня 2017 року мати позивачки ОСОБА_6 зняла готівкові кошти у сумі 8231,44 доларів США, в еквіваленті складає 222 413,50 грн. за офіційним курсом Національного банку України (100 доларів США 2702,13 грн. офіційний сайт Національного банку України) з депозитних рахунків у АТ КБ «ПриватБанк», що не заперечується самими сторонами та підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою/випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 11.08.2023 року за договором №SAMDNWFD900, вклад «Стандарт» на 1 міс., ідентифікатор рахунку: НОМЕР_8 , відкритому на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , р.н.ок.п.п. НОМЕР_9 , стан рахунку розірвано, за період 06.02.2017 до 11.08.2023 року, з якої вбачається, що 06.02.2017 року відкриття депозиту з картки НОМЕР_10 на суму 4 241,02 доларів США; 06.03.2017 р. зарахування процентів за вкладом (усього нараховано 9,76 USD, із них утримано податок 1,90 USD) підсумкова сума 4248,88 доларів США; 07.03.2017 виплата за договором 4248,88 доларів США; та довідкою/випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 11.08.2023 року за договором №SAMDNWFD00, вклад «Стандарт» на 1 міс., ідентифікатор рахунку: НОМЕР_11 , відкритому на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , р.н.ок.п.п. НОМЕР_9 , стан рахунку розірвано, за період 06.02.2017 до 11.08.2023 року, з якої вбачається, що 06.02.2017 року відкриття депозиту з картки НОМЕР_12 на суму 3975,20 доларів США; 06.03.2017 р. зарахування процентів за вкладом (усього нараховано 9,14 USD, із них утримано податок 1,78 USD) підсумкова сума 3982,56 доларів США; 07.03.2017 виплата за договором 3982,56 доларів США, тобто лише за декілька днів до укладення договорів про придбання спірного житлового будинку та земельної ділянки.

Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , а саме що ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_6 , підтверджується свідоцтвомпро народження ОСОБА_15 серії НОМЕР_13 , виданого 17.06.1981 року Дніпровським с/рад. Дніпровського району Запорізької області, актовий запис №58, та 030430 від 13.04.2006 року, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , видане 07.11.2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 932, відповідно укладення якого дружина змінила прізвище « ОСОБА_16 » на шлюбне « ОСОБА_13 ».

09 березня 2017 року між ОСОБА_8 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого остання набула у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , зазначений в плані літ. А, загальною площею 27,1 м. кв., житловою площею 21,5 кв.м., з усіма відповідними побутовими та господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,0502 га, на якій він розташований, кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0032, продаж здійснено за ціною 132 662,00 гривні, які продавець одержав від покупця, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковська О.Г. від 09.03.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №: 449. Відповідно до п. 11 даного договору покупець до підписання цього договору візуально оглянув вищевказаний житловий будинок. Недоліки та дефекти, які перешкоджали б його використанню за призначенням, на момент огляду покупцем не виявлені, вищевказаний житловий будинок відповідає санітарним та технічним нормам щодо жилих приміщень. Покупець стверджує, що не має претензій до Продавця особисто щодо якісних характеристик відчужуваного житлового будинку.

09 березня 2017 року між ОСОБА_8 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого остання набула у власність земельну ділянку, площею 0,0502 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:03:004:0032, продаж здійснено за ціною 48 886,00 гривні, які продавець одержав від покупця, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковська О.Г. від 09.03.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №: 450.

Відповідно до пунктів 6 договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідчених приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковська О.Г. від 09.03.2017 року, відповідно реєстраційні № 449, № 450: «Чоловік Покупця гр. ОСОБА_1 , надав згоду на придбання вищевказаного житлового будинку за ціну та на умовах визначених цим договором, що підтверджується заявою, справжність підпису на якій посвідчено нотаріально цим же нотаріусом 09.03.2017 року за реєстровим №448. Ця заява зберігається у справах приватного нотаріуса. Мені, продавцю, ці обставини відомі».

Право власності на зареєстровано за ОСОБА_2 на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №82093823 від 09.03.2017 р., та на земельну ділянку, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №82094773 від 09.03.2017 р.

Судом встановлено, що загальна вартість купівлі житлового будинку разом з земельною ділянкою склала 181 548, 00 грн, із них 132 662,00 грн на житловий будинок та 48 886,00 грн. на земельну ділянку, що на момент оформлення вказаних договорів 09.03.2017 р. в еквіваленті складало 6 734,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України (100 доларів США 2695,94 грн. офіційний сайт Національного банку України).

09.03.2017 року між Державним підприємством «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро Прогрес імені академіка О. Г. Івченка» та ОСОБА_1 було укладено договір безвідсоткової позики №3-11. Відповідно до п. 1 цього договору, підприємство, на підставі заяви позивальника, надає безвідсоткову позику у сумі 30000 (тридцять тисяч грн), та п. 2 договору позика надається для покращення житлових умов, через касу Підприємства, протягом 10 днів, з дня укладення цього договору, строком на двадцять чотири місяці. Відповідно до п. 13 цього договору, до договору додається: п.7 акт обстеження причин, що послужили підставою для виплати позики (позичка) від 22.02.2017 р., п. 9 протокол №9 від 22.02.2017 року, п. 10. Копія попереднього договору на придбання житла.

Листом Державне підприємство «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро Прогрес імені академіка О. Г. Івченка» №01.12/4953 від 05.09.2024 року надало інформацію суду, про те, що на виконання договору безвідсоткової позики №3-11д від 09.03.2017 року, 20.03.2017 року за видатковим касовим ордером №226 ОСОБА_1 було видано та ним особисто отримано кошти в сумі 30000 грн. (тридцять тисяч, 00 коп). Вказане підтверджується видатковим касовим ордером ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро Прогрес імені академіка О. Г. Івченка» №226 від 20.03.2017 року.

Згідно довідки Державного підприємства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро Прогрес імені академіка О. Г. Івченка» №503 від 05.09.2024 року, про те, що ОСОБА_1 дійсно працює на вищевказаному підприємстві з 04.03.2010 року та його заробіток за період з березня 2010 по березень 2017 року складає 398 036, 56 грн., середній заробіток по зарплаті 4682,78 грн.

Листом Головного управління ПФУ України в Запорізькій області від 04.09.2024 року за №149417 надано індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форма ОК -щодо гр. ОСОБА_1 за період з 01.01.2000 року по 07.2024 року включно.

Згідно відповіді на запит Головного управління ДПС у Запорізькій області від 04.09.2024 щодо отримання відомостей форма №25ДР з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період 4 квартал 2009 року по 4 квартал 2013 року, з 1 кварталу 2013 року по 2 квартал 2017 року щодо гр. ОСОБА_1 вбачається, що у вищевказані періоди ОСОБА_1 мав дохід у вигляді заробітної плати ТОВ «Трюмо логістик Україна» у 4 кварталі 2009 року у сумі 2097,41 (звільнений 16.11.2009 року) , з 04.03.2010 року прийнятий на роботу ДП «Івченко -Прогрес) мав дохід у вигляді заробітної плати, виплати чи відшкодування, які здійснюються проф.спілками своїм членам (зміст довідки ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро Прогрес імені академіка О. Г. Івченка» №503 від 05.09.2024 року), у 2 кварталі 2010 році Запорізький міський центр зайнятості виплатив соціальні виплати з відповідних бюджетів у сумі 267,86 грн. Інших доходів за вказаний період гр. ОСОБА_1 не мав.

Відповідно до акту про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 29.07.2023 року, складеного ОСОБА_17 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_18 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_19 ( АДРЕСА_5 ), склали даний акт про те, що 29.07.2023 року було проведено обстеження будинку АДРЕСА_1 , внаслідок обстеження виявлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживає, без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , з квітня 2017 року по 29.07.2023 року, разом з ним проживають: з березня 2022 р. ОСОБА_2 , 1981 р.н. (дружина), ОСОБА_4 2010 р.н. ( донька), ОСОБА_5 , 2015 р.н. (син).

Наданий позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 письмовий доказ, а саме акт про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 29.07.2023 року, судом як належний та допустимий доказ не беруться, враховуючи наступне. В позовній заяві від 20.11.2023 року ОСОБА_1 стверджував, що з березня 2017 він постійно проживав за цією адресою, а з травня 2023 року відповідач порушує його право вільно користуватися спільною сумісною власністю, перешкоджає в доступі до будинку. З рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2023 р. по справі №333/3687/23про стягнення аліментів, вбачається, що згідно письмових пояснень відповідача, дружина з дітьми живе окремо. Окрім цього, вказаний акт складений некоректно, підписи сусідів не посвідчено головою квартального комітету.

Допитана в судовому засіданні 24.06.2025 року, за клопотанням сторони позивача за первісним позовом, в якості свідка ОСОБА_12 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є її колишньою невісткою, надала показання суду про те, що під час телефонних розмов між нею та ОСОБА_6 , остання особисто їй говорила, що діти (подружжя ОСОБА_13 ) умовили її на покупку спільного будинку, що вона пообіцяла їм 8231 доларів США, що дасть кошти сім`ї, для дітей, жодного разу ОСОБА_6 не було сказано, що ОСОБА_20 . Зазначила, що вона ( ОСОБА_6 ) передала кошти сину, він їздив туди. Наголосила, що була присутньою при укладенні договорів купівлі нерухомого майна та те, що 09.03.2017 року ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_12 , нотаріус роз`яснювала, що майно набувається у шлюбі, на що ОСОБА_21 відповіла на сім`ю. Ствердила, що 17.02.2017 року вона віддала продавцю ОСОБА_8 20 385 грн (755 доларів США) у ріелтора Балибердіни, як аванс за попереднім договором, ці гроші були відкладені нею на протезування. На питання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_11 чи є документи на підтвердження оплати, ОСОБА_12 відповіла: не потрібні документи, це відбувалось у ріелтора.

Допитана в судовому засіданні 24.06.2025 року, за клопотанням позивача за зустрічним позовом, в якості свідка ОСОБА_6 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є її колишнім зятем, надала показання суду про те, що саме вона була ініціатором придбання приватного житлового будинку та земельної ділянки особисто для доньки, не в інтересах сім`ї, і для цього надала ОСОБА_2 гроші у сумі 8 500 доларів США. Ствердила, що з метою рівного забезпечення обох її доньок, вона запропонувала доньці придбати житловий будинок з земельною ділянкою, що було мрією ОСОБА_20 , за рахунок власних заощаджень, для чого 07.03.2017 року нею був знято депозит 8231 доларів США та вона додала власні заощадження. 08.03.2017 року вона віддала своїй дочці ОСОБА_20 8500 доларів США у спальні своєї квартири (смт Слабожанське, Дніпропетровська область): «Батько сказав, віддай гроші дочці. ОСОБА_20 зайшла в спальню, я віддала кошти, ОСОБА_20 це тобі». Наголосила, що з зятем ОСОБА_1 ніколи не спілкувалась з приводу придбання житлового будинку, в тому числі щодо розпорядження своїх особистих коштів, з його матір`ю ОСОБА_12 за весь час знайомства з нею вона спілкувалась 5-6 разів та теж таких розмов не вела. Додала, що за час подружнього життя сторони ОСОБА_13 жили дуже бідно, нижче середнього, старшій дитини вона (баба) купляла всі речі. Про попередній договір їй нічого не відомо. Наголосила, що 09.03.2017 року вона не була присутня у нотаріуса під час укладання купівлі майна, відповідно нотаріусом їй нічого не роз`яснювалось, вона не думала, що потрібно оформляти з рідною донькою документи. Ствердила, що подружжя ОСОБА_13 після придбання житлового будинку проживали в квартирі, вона надала в куплений донькою будинок диван, пральну машинку надала її сестра, кухню її старша донька (сестра ОСОБА_22 ).

Допитана в судовому засіданні 14.08.2025 року, за клопотанням позивача за зустрічним позовом, в якості свідка ОСОБА_10 , надала показання суду про те, що знає родину ОСОБА_13 з початку 2015 року. Зазначила, що їй відомо, зокрема зі слів ОСОБА_2 , що у січні 2017 року її мати ОСОБА_6 вирішила зняти кошти з депозиту та запропонувала купити особисто їй приватний житловий будинок з земельною ділянкою. Ствердила, що у лютому 2017 року ОСОБА_2 позичила у неї гроші у розмірі 245 доларів США для оплати продавцю для купівлі нею житлового будинку, які вона особисто повернула 09.03.2017 року після укладення договору купівлі-продажу. Зазначила, що 09.03.2017 року вона не заходила до нотаріуса, гуляла з сином ОСОБА_23 на вулиці, мати ОСОБА_24 не бачила. Наголосила, що після придбання житлового будинку та земельної ділянки, ОСОБА_1 хвалився їй, що мати ОСОБА_20 подарувала їй будинок. Зазначила, що подружжя ОСОБА_13 разом з дітьми постійно проживали в квартирі ОСОБА_20 , влітку приїжджали до будинку. Додала, що іноді влітку на свята вони разом родинами зустрічалися у житловому будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 у її присутності, та у присутності її батька, говорив: «для чого мені робити ремонт у ОСОБА_25 будинку». Може охарактеризувати матеріальний стан подружжя ОСОБА_13 , як нижче середнього, спільну старшу доньку ОСОБА_26 одягала бабуся ОСОБА_6 . ОСОБА_1 то фінансово допомагав своєму брату, то давав гроші на лікування своєї матері.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. ст.76,77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як зазначено у ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до змісту ч. 1, 2, 3 ст. 61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України).

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (надалі - Постанова №11) зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СКУ та ст.372 ЦКУ. Згідно п. 23 Постанови №11 спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби,- грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Зі змісту п.п. 23, 24 Постанови №11 вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними ( частина друга статті 71 Сімейного кодексу України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 Сімейного кодексу України).

Приписами ч. 1 та 2 ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Верховний Суд у постанові по справі № 546/912/16-ц від 24.01.2020 зазначив, що статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями, як час набуття майна і кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Отже, у разі придбання майна в період шлюбу, але за особисті кошти таке майно не може вважатись спільним майном подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї кошти воно придбане.

Таким чином, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Усталена судова практика вказує на те, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843 цс 17; у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325 цс 18; у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц,; від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, від 08 лютого 2021 року у справі № 712/11098/18, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України, в редакції, що діяла на час укладення попереднього договору, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ч.1 ст. 219 ЦК України, У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Попередній договір №13 від 09.02.2017 року укладений між ОСОБА_8 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено у письмовій формі, без нотаріального посвідчення.

Судом першої інстанції були досліджені докази, а саме заява ОСОБА_2 про надання згоди на укладення попереднього договору та на придбання вищевказаного нерухомого майна, від 09.02.2017 рокуреєстровий № 255,попередній договір від 09.02.2017 року реєстровий № 256 та заява ОСОБА_1 від 09.03.2017 року, договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, відповідно реєстраційні № 449, № 450, які посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г., в зв`язку із чим суд зробив наступний висновок.

Майно, яке було куплено у період шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до вирішення судової справи по суті мало статус спільно нажитого подружжям, надання згоди на придбання вказаного майна необхідно було для дійсності договору за яким вказане майно набувалося та було необхідною умовою укладення попереднього договору, договорів купівлі-продажу, без згоди на покупку майна особи, з якою набувач майна перебував в шлюбі, договори купівлі продажу у відповідності до закону визнаються недійсними, що може порушити майнові права набувача та відчужувача майна. Разом із цим, презумпція спільного права власностіна майно може бути спростована в судовому порядку (стаття 60 СК України), про що відповідач ОСОБА_2 подала зустрічний позов.

В пункті 7 попереднього договору, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г. від 09.02.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 256, зазначено, що дружина Сторони 2 гр. ОСОБА_2 надала згоду на укладення цього попереднього договору, а також надала згоду на придбання вищевказаного нерухомого майна, яка була посвідчена нотаріально цим же нотаріусом 09.02.2017 року за реєстровим №255. У вказаній заяві ОСОБА_2 від 09.02.2017 року, посвідченої нотаріусом за р. № 255, ОСОБА_2 дала свою згоду на придбання своїм чоловіком гр. ОСОБА_1 вищевказаного нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки), за ціну та на умовах на власний розсуд.

Відповідно п. 3 попереднього договору, посвідчений нотаріусом від 09.02.2017 року, реєстровий № 256, істотними умовами Основних договорів є ціна продажу нерухомого майна, яка складає 223 353,00 грн., що на момент оформлення цього договору в еквіваленті складає 8300 (вісім тисяч триста) доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ. Судом встановлено, що загальна вартість купівлі житлового будинку разом з земельною ділянкою склала 181 548, 00 грн, що на момент оформлення вказаних договорів 09.03.2017 р. в еквіваленті складало 6 734,00 доларів США за офіційним курсом НБУ.

Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України, в редакції, що діяла на час укладення попереднього договору, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (частина третя статті 635 ЦК України).

Положенням частини першої статті 635 ЦК України, передбачено що основний договір повинен бути укладений в майбутньому на умовах, встановлених попереднім договором.

Стаття 655 ЦК України встановлює, що за договором купівлі-продажу зобов`язанням продавця є передати майно, а зобов`язанням покупця є прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, ціна нерухомого майна, погоджена сторонами в договорі, є істотною його умовою. Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Таким чином, договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковська О.Г. від 09.03.2017 року, відповідно реєстраційні № 449, № 450, укладенні ОСОБА_27 з ОСОБА_2 за іншими істотними умовами, ніж у попередньому договору від 09.02.2017 рокуреєстровий № 256, а саме ціною. Тому суд приходить до висновку, що зобов`язання, встановлене попереднім договором від 09.02.2017 року реєстровий № 256, припинилося, як припинилася і згода ОСОБА_2 на укладення цього попереднього договору та на придбання вищевказаного нерухомого майна, заява посвідчена нотаріусом 09.02.2017 року за реєстровим №255.

У пунктах 6 договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідчених приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковська О.Г. від 09.03.2017 року, відповідно реєстраційні № 449, № 450, визначено, що продавцю відомо про згоду чоловіка покупця гр. ОСОБА_1 на придбання вищевказаного нерухомого майна за ціну та на умовах визначених цим договором, що підтверджується його заявою, справжність підпису на якій посвідчено нотаріально цим же нотаріусом 09.03.2017 року за реєстровим №448. Отже у тексті договорів, які містять підпис відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , наявне посилання на згоду другого з подружжя, проте відсутнє посилання про придбання майна за спільні кошти та/або у спільну власність. Заява ОСОБА_1 від 09.03.2017 року, підписана лише позивачем за первісним позовом, а отже вона не свідчить про те, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 визнала ці обставини.

Належних та допустимих доказів, на підтвердження позики коштів у сумі 900 доларів у батьків та у товариша, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не надав. Відповідно до листа ДП «Івченко -прогрес» від 05.09.2024 року, 09.03.2017 року між ДП «Івченко-Прогрес» та ОСОБА_1 укладено договір безвідсоткової позики №3-11, на виконання якого 20.03.2017 року за видатковим касовим ордером №226 ОСОБА_1 було видано та ним особисто отримано кошти в сумі 30000 грн.

Аналізуючи досліджені докази, як кожен окремо з точки зору їх належності, допустимості, так і їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, беручи до уваги встановлені судом обставини, визначившись з нормою права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що правові підстави для визнання спірного житлового будинку та земельної ділянки спільним майном сторін у справі та визнання за позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 права власності на частину спірного нерухомого майна відсутні. В матеріалах справи містяться докази, що спірне вищевказане нерухоме майно придбавалась за особисті кошти позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , одержані нею від матері ОСОБА_6 , під час перебування у зареєстрованому шлюбі. До того ж доказів на підтвердження використання на придбання нерухомого майна саме спільних коштів матеріали справи не містять.

Суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на житловий будинокта на земельну ділянку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , у задоволенні позовних вимог первісного позову ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2ст.141ЦПКУкраїни судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Суму судового збору у розмірі 2 792 гривні 11 копійок, сплаченого ОСОБА_2 при подачі зустрічної позовної заяви до суду, згідно вимог ст. 141 ЦПК України , необхідно стягнути з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , право особистої приватної власності на житловий будинок, позначенийв плані літ. А, загальною площею 27,1 м. кв., житловою площею 21,5 кв.м., з побутовими та господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0502 га, кадастровий номер земельної ділянки: :03:004:0032.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , право особистої приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0502 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :03:004:0032, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадібна ділянка).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_14 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 , сплачену суму судового збору у розмірі 2 792,11 грн ( дві тисячі сімсот дев`яноста дві) гривні 11 (одинадцять) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст судового рішення складений 22 жовтня 2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В. Михайлова