Справа № 346/4313/25
Провадження № 2/346/2435/25
29 жовтня 2025 р.м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань: Гжибовський А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, у приміщенні зали судових засідань суду, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23 826 гривень 30 копійок за кредитними договорами, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок та правову допомогу у розмірі 13 000 гривень. Підставою позову, вказує порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитними договорами.
В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача. У випадку неявки відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався.
За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати.
Позиції учасників справи.
Позиція відповідача. Правом на подачу відзиву на позов не скористалася, і будь-які докази суду не надала; була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилася без повідомлення причин; представник позивача просив розглянути справу у заочному порядку.
І зокрема, за цим договором компанія взяла на себе зобов`язання видати ОСОБА_1 кредит у гривні у розмірі 2500 гривень, а ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути кредит протягом 20 днів та сплачувати проценти від суми кредиту на умовах передбачених договором.
І свої зобов`язання за договором, компанія виконала у повному обсязі, оскільки видала ОСОБА_1 , вказаний у договорі кредит, що підтверджується розрахунком (а.с.86), але останній у повному обсязі та у вказані строки свої обов`язки не виконав, через що, у компанії виникло право вимоги до ОСОБА_1 щодо сплати кредиту у розмірі 3480 гривень, з яких: 2500 гривень - заборгованість за кредитом; 980 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом.
І зокрема, за цим договором компанія взяла на себе зобов`язання видати ОСОБА_1 кредит у гривні у розмірі 2300 гривень, а ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути кредит протягом 15 днів та сплачувати проценти у розмірі 1.9% від суми кредиту на умовах передбачених договором.
І свої зобов`язання за договором, компанія виконала у повному обсязі, оскільки видала ОСОБА_1 , вказаний у договорі кредит, що підтверджується довідкою (а.с.76), але останній у повному обсязі та у вказані строки свої обов`язки не виконав, через що, у компанії виникло право вимоги до ОСОБА_1 щодо сплати кредиту у розмірі 6626 гривень 30 копійок, з яких: 2300 гривень - заборгованість за кредитом; 4326 гривень 30 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом.
Оцінка суду щодо кредитного договору № 4122983.
05 лютого 2022 року, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та ТОВ «Мілоан» уклали між собою договір споживчого кредиту № 7938593 (а.с. 47-61).
І зокрема, за цим договором компанія взяла на себе зобов`язання видати ОСОБА_1 кредит у гривні у розмірі 8000 гривень, а ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути кредит протягом 75 днів та сплачувати проценти у розмірі 2.50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування протягом пільгового періоду та 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування протягом поточного періоду. Також ОСОБА_1 зобов`язаний був сплатити комісію яка складає 1520 гривень.
Разом з цим 26.07.2024 року між ТОВ " Мілоан " та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до якого компанія відступила на користь ТОВ «Факторинг Партнерс», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором 4122983 від 05 лютого 2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан " та ОСОБА_1 (а.с.102-104).
Зміст спірних правовідносин.
Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» та відповідачем ОСОБА_1 дійсно виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері кредитування, в яких позивач виступає новим кредитором, а відповідач - боржником, та в межах яких між ними виник спір щодо права позивача, як нового кредитора у цьому зобов`язанні, отримати кредит та проценти за користування ним, на підставі договору.
Оцінка суду (щодо права).
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Положення пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України.
Зокрема, положення частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали.
Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору, при цьому підписи можуть бути електронними за письмовою згодою сторін.
Разом з цим, ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» уклали між собою договір № 7938593 від 05.02.2022 року, відповідно до якого, компанія взяла на себе зобов`язання надати ОСОБА_2 кредит у гривні у розмірі 8000 гривень. І вона взяті на себе зобов`язання також виконала повністю.
Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зокрема, за вказаними кредитними договорами, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання, за вищевказаними кредитними договорами, повернути кредити та сплачувати проценти від суми кредиту.
Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання).
Тож зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як нового кредитора у цих зобов`язаннях, на отримання від відповідача вказаних вище сум боргу.
Тому, матеріально-правові вимоги позивача до відповідача слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.
Оцінка суду щодо судових витрат.
В силу положень частини 1 статті 133 і пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу) покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Отже, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,76-113,128-132,133-142,174-183,217-248,258,259,263-265,268,273,280-289,351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ТОВ "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити повністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга позивачем може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення відповідачем може бути подана до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: Коваленко Д. С.