Справа № 274/5050/25 Провадження № 2/0274/2057/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
23.10.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Руденченко В.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1
простягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.
Позов обґрунтований тим, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 , та перебувають на її утриманні, ОСОБА_2 добровільно не бажає надавати кошти на утримання дітей, він повністю самоусунувся від піклування над своїми дітьми, хоча є працездатним, має добрий стан здоров`я, інших утриманців не має.
ОСОБА_2 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками дітей ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами від 28.12.2021 р. та від 16.08.2022 р. про народження, діти проживають разом з ОСОБА_1 , що підтверджується довідками про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи від 02.09.2024 р. (а. с. 10, 11, 6, 7, 8,).
Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підставі яких Суд може встановити певні обставини щодо ОСОБА_2 , які мають враховуватись при визначення розміру аліментів, зокрема, його стан здоров`я, наявність в нього на даний час будь-яких утриманців (інших дітей, непрацездатної дружини, батьків тощо) тощо.
Суд приймає до уваги те, що за загальним правилом, яке випливає зі змісту частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України (той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину), розмір аліментів на двох дітей становить 1/3 частку заробітку (доходу) платника аліментів.
Зважаючи на звернення ОСОБА_1 з позовом з вимогою про стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), з урахування того, що ОСОБА_2 проти позову не заперечив та не повідомив, з посиланням на докази, обставин, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, Суд вважає, що розмір аліментів може бути визначено у цій частці заробітку (доходу).
Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Зважаючи на наведене, Суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів,оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах.
Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282, 430 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від 22.07.2025 р. і до досягнення дітьми повноліття.
3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
4. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Корбут