ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
22 жовтня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Беленчук Я.В., розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -
05 травня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов позов акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі, АТ «СК «Країна», позивач) до ОСОБА_1 (далі, відповідач) про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
Позов поданий представником позивача з використанням системи «Електронний суд».
За змістом заявлених позовних вимог стверджується, що між позивачем, як страховиком, та ТОВ «ВП «Полікорм», як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № УА/00280221. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника щодо володіння, користування та розпорядження транспортним засобом SCODA, державний номерний знак НОМЕР_1 .
29 травня 2024 року відбулось ДТП за участі зазначеного вище автомобіля та автомобіля TOYOTA, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .
Згідно Постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2024 року у справі № 362/3965/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Оскільки внаслідок ДТП було спричинено шкоду забезпеченому транспортному засобу, що є страховим випадком, позивач, як страховик, здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому у сумі 532 704,85 гривні.
Відповідальність відповідача, як винуватця ДТП і володільця транспортного засобу, не була застрахована.
Тому, після сплати страхового відшкодування, до позивача, як страховика за договором добровільного страхування, перейшло в порядку суброгації право вимоги до відповідача, як особи, що заподіяла шкоду, у розмірі виплаченого страхового відшкодування, що відповідає розміру спричинених збитків потерпілому.
З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі, що відповідає розміру сплаченого грошового відшкодування.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2025 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2025 року було закритим підготовче судового засідання та призначено розгляд справи по суті.
Як підготовче судове засідання, так судове засідання для розгляду справи по суті неодноразово було відкладеним у зв`язку із відсутністю доказів повідомлення відповідача.
При цьому, повістки були направленими, як на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві (ця адреса відповідача була вказана в Постанові Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2024 року у справі № 362/3965/24), так і за адресою реєстрації відповідача. Окрім того, повідомлення про виклик відповідача для участі в судовому засіданні було розміщеним на сайті суду.
Як слідує з повідомлення органу поштового зв`язку від 28 липня 2025 року, відповідач відмовився від отримання повістки, яка була направлена на адресу Київська область, Борова, вулиця Краєвого, 3. Конверт з повісткою, що був направленим на адресу реєстрації відповідача повернувся з відміткою про відсутність адресата за цією адресою.
В силу приписів пункту 4 частини 8 статті 128, частини 9 статті 130, частини 1 статті 223 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про час і дату проведення судового засідання, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
В судове засідання, призначене на 09 жовтня 2025 року, учасники справи не з`явились, в прохальній частині позову було зазначено про проведення судового засідання без участі представника позивача. Натомість, як зазначалось вище, відповідач також не з`явився для участі в судовому засіданні, причини неявки не відомі.
В силу приписів частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка зазначених осіб не перешкоджає розгляду справи по суті. За відсутності заперечень позивача, суд ухвалює заочне рішення.
У відповідності до приписів частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, перейшов на стадію ухвалення судового рішення.
У відповідності до приписів статті 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення було відкладено до 17 жовтня 2025 року до 14 години 20 хвилин, разом із тим, у зв`язку перебуванням колегії суддів в нарадчій кімнаті, строк складення та проголошення судового рішення був продовженим до 22 жовтня 2025 року.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Так, судом встановлено, що 22 вересня 2023 року між позивачем, як страховиком, та ТОВ «ВП «Полікорм», як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № УА00280221 (а. с. 17-18).
Згідно умов цього договору, було застраховані майнові інтереси страхувальника щодо володіння та користування та розпорядження транспортним засобом SCODA, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Страхова сума становить 1 002 483 гривні, строк дії договору поширюється на 2024 рік. ДТП віднесено до страхових ризиків.
Згідно пункту 14.4.1 договору, страховик зобов`язаний сплатити страхове відшкодування.
Згідно пунктів 18.1, 18.2.1 страхове відшкодування виплачується страховиком, в тому числі, на підставі ремонтної калькуляції, за рахунок страхового відшкодування підлягають відшкодуванню тільки реальні збитки.
29 травня 2024 року відбулось ДТП за участі зазначеного вище автомобіля та автомобіля TOYOTA, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2024 року у справі № 362/3965/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та винним у вчиненні зазначеного ДТП. Постанова суду набрала законної сили (а. с. 25).
03 червня 2024 року представник страхувальника звернувся із заявою про настання страхового випадку (а. с. 26).
21 червня 2024 року представник страхувальника подав заяву про виплату страхового відшкодування (а. с. 28).
10 червня 2024 року було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено відповідний акт, в якому зафіксовані пошкодження, отримані внаслідок ДТП (а. с. 33-34).
12 червня 2024 року було складено ремонтну калькуляцію № 74 400, якою визначена вартість ремонту (без ПДВ) у сумі 536 421,09 гривень (а. с. 117-122).
Згідно з витягом з інформаційної системи, відповідальність користувача транспортного засобу з ідентифікаційним номером шасі НОМЕР_3 застрахованою не була, цей номер шасі автомобіля, яким керував відповідач, був зазначеним в відповіді НПУ щодо обставин ДТП. Перевірка існування полісу також була проведена і за номером автомобіля НОМЕР_2 . Відомостей щодо чинного полісу також не виявлено (а. с. 21-24, 132-133).
На адресу відповідача була направлена претензія про відшкодування коштів у сумі 532 704,85 гривень, сплачених страхувальнику, як виплата страхового відшкодування (а. с. 134-136).
Зазначена вище претензія залишена без реагування відповідачем, як особою, винною у вчиненні ДТП.
Встановивши зазначені обставини справи, суд вважає, що спірні правовідносини урегульовані наступними правовими нормами.
Так, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про страхування».
Згідно приписів пункту 1, 3 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно приписів частини 1, 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно приписів частини 1, 2 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Згідно приписів частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно приписів частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно приписів частини 1 статті 979 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів.
Згідно приписів частини 1 статті 980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.
Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Згідно приписів частини 1 статті 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно приписів пункту 50 частини 1 статті Закону України «Про страхування», страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Згідно приписів пункту 54 частини 1 цієї статті, страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору страхування та/або законодавства зобов`язаний провести страхову виплату в разі настання страхового випадку.
Згідно приписів пункту 59 частини 1 цієї статті, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.
Згідно приписів пункту 69 частини 1 цієї статті, страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.
Частина 3 та 4 статті 89 Закону України «Про страхування» визначають предмет договору страхування та об`єкт страхування. Ці положення закону містять такі ж самі визначення, як і процитована вище частини 1 статті 980 ЦК України.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 92 цього Закону, страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.
Згідно приписів частини 1, 2 статті 108 Закону України «Про страхування», страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Згідно приписів частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно приписів частини 2 цієї статті, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВС від 02 жовтня 2024 року по справі № 175/4710/16-ц, у разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача)до страховика (суброгація).
Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
Далі, згідно приписів статті 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно приписів частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Враховуючи встановлені обставини справи, правові норми, що регулюють спірні правовідносини та наведену релевантну судову практику, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
Зокрема, судом встановлено, що відбулося ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу та автомобіля, яким керував відповідач, ОСОБА_1 .
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2024 року у справі № 362/3965/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та винним у вчиненні зазначеного ДТП. Постанова суду набрала законної сили.
Матеріалами справи підтверджено обставини отримання механічним ушкоджень транспортним засобом, забезпеченим згідно із договором добровільного страхування наземного транспорту УА 280121, винуватцем ДТП є відповідач, як водій іншого транспортного засобу, що приймав участь у ДТП.
Судом не встановлено обставин, що свідчили б про страхування відповідальності відповідача, як володільця транспортного засобу. Доказів супротивного не надано також і самим відповідачем.
Позивач, як страховик, що виплатив страхове відшкодування потерпілому, отримав в порядку суброгації право вимоги до відповідача, як заподіювача шкоди, у розмірі прямих збитків.
Позивачем виконано свій процесуальний обов`язок щодо надання доказів для підтвердження розміру спричинених збитків, виходячи із характеру ушкоджень, отриманих забезпеченим транспортним засобом внаслідок ДТП.
Відповідач, в супереч приписам статті 12, 81 ЦПК України, не спростував обставин щодо спричинення ушкоджень застрахованому транспортному засобу та розміру завданих збитків.
З урахуванням наведено, суд вважає, що до позивача, як страховика за договором добровільного страхування транспортного засобу, який виконав обов`язок виплати потерпілому, як страхувальнику, компенсації спричинених внаслідок ДТП збитків, перейшло право вимоги щодо відшкодування збитків до відповідача, як заподіювача шкоди в деліктних правовідносинах.
Розмір спричинених збитків, як і факт виплати страхового відшкодування, доведені за допомогою належних та допустимих доказів. Відповідач, як заподіювач шкоди, зазначених обставин не спростував, правильність визначення розміру заподіяних збитків не оспорював, доказів їх відшкодування потерпілому чи позивачу, як новому кредитору, не надав.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
З урахування повного задоволення позовних вимог, суд, керуючись приписами статті 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору.
Враховуючи вище наведене, керуючись приписами статті 11, 509, 526, 626, 979, 980, 993, 1166, 1188 ЦК України, статті 1, 89, 92, 108 Закону України «Про страхування», статті 4, 12, 81, 76-77, 141, 258, 259, 263, 265, 280, 319 ЦПК України, -
Позовні вимоги акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 532 704,85 гривень, як відшкодування спричиненої шкоди в порядку суброгації.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 7990,57 гривень, як компенсацію понесених витрат зі сплати судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Електриків, 29-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Самуха В.О.