Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/4624/25
Провадження № 2/644/3175/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року Індустріальний районний суд м.Харокова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю

секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

3-ї особи ОСОБА_3 ,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, що продовжує навчання, 3-я особа у справі ОСОБА_3 , -

УСТАНОВИВ:

Позивачем 27.05.2025 року подано відповідну позовну заяву про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання. В судовому засіданні уточнив період стягнення аліментів з 14.07.2025 року по 14.07.2029 року, на період навчання.

В обґрунтування позову посилався на те, вони з відповідачкою мають спільного сина, на утримання якого стягувались аліменти в період неповноліття, ІНФОРМАЦІЯ_2 син досягає повноліття та наразі навчається у Харківському автотранспортному фаховому коледжі на денному відділенні, в режимі онлайн, термін закінчення навчання 30.06.2026 року. Просив стягнути аліменти з відповідачки на його користь на утримання сина, який продовжує навчання.

Відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала просила в задоволенні позову відмовити, в обґрунтування позиції посилалась на те, що її син дійсно проживає із батьком, але їх будинки знаходяться поряд та син може перебувати як у неї, так і у батька. До досягнення повноліття вона сплачувала аліменти, наразі домовилась із сином про добровільне надання допомоги, подала за місцем роботи відповідну заяву про перерахування на його картку щомісячно по 5000 гривень, окрім того, постійно надає допомогу сину у придбанні речей, перераховує кошти на його картку.

За клопотанням відповідача було залучено до участі у справі 3-ю особу ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила в його задоволенні відмовити, оскільки вони досягли безпосередньо із сином згоди щодо надання йому допомоги.

3-я особа у справі ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, суду пояснив, що сторони у справі його батьки, він проживає з батьком, навчається, працює, потребує допомоги батьків, але зазначав, що він домовився із матір`ю про надання йому допомоги та вона раз на місяць перераховує йому по 5000 гривень. Так, кошти відповідач перерахувала в серпні, вересні, в жовтні ще ні. Йому зрозуміло, що він має право особисто звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів у разі ненадання допомоги в добровільному порядку. Він хоче вирішити все мирно.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Сторони у справі позивач та відповідач є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони перебували в шлюбі, який був розірваний за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.08.2021 року. Відповідно до судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.06.2021 року було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , за вказаною адресою зареєстрований та проживає позивач у справі.

Відповідачка у справі зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2 , працює, має сталий дохід.

На момент звернення до суду позивача із позовом ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 повноліття ще не досяг, а після 14.07.2025 року був залучений до участі у справі у якості 3-ї особи.

ОСОБА_3 навчається у Харківському автотранспортному фаховому коледжі з 01.09.2022 року, на денному відділенні в режимі онлайн, дата закінчення навчання 30.06.2026 року.

Відповідно до наданої відповідачкою копії заяви вбачається, що 10.07.2025 року нею за місцем роботи подано заяву щодо щомісячного утримання з її доходів аліментів в добровільному порядку в розмірі 5000 гривень на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і наведений розрахунковий рахунок, отримувач ОСОБА_3 .

Окрім того, суд враховує, що відповідач дійсно надає допомогу ОСОБА_3 поза визначених сум аліментів та щомісячного платежу, добровільно, шляхом перерахування коштів на картку, придбання речей.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 Сімейного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до вимог ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу та при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Тобто, з 14 років дитина має право самостійно одержувати та розпоряджатися аліментами від батьків.

Відповідно до ч.1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Відповідно до вимог ч.1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

ОСОБА_3 суду повідомляв, що він проживає більшу частину часу із батьком. Дійсно продовжує навчання після досягнення повноліття, потребує матеріальної допомоги від батьків, але після його залучення до участі у справі самостійних вимог на предмет спору не заявляв, позовні вимоги не підтримав, зазначав, що питання його утримання з відповідачкою, його матір`ю, на час навчання наразі врегульовано добровільно, мати здійснює оплату відповідної матеріальної допомоги в сумі 5000 гривень щомісячно, шляхом відрахування коштів з її заробітної плати на його картку. Зазначені обставини були підтверджені в судовому засіданні і відповідачкою, і 3-ю особою та дослідженою в судовому засіданні копією заяви за місцем роботи щодо проведення відповідного відрахування.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зазначені обставини не позбавляють позивача, 3-ю особу в подальшому звертатись до суду із відповідним позовом у разі виникнення порушення права.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 30, 34 ЦК України, ст.ст. 179, 180-182, 191, 198-200 СК України, ст.ст. 12, 76, 81, 141, 142, 258, 259, 264-265, 273, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 24.10.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Головуючий: суддя О.В. Бугера