Справа № 630/550/25
Провадження № 2/630/265/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Сухорукова І.М.,

за участю секретаря Дубрової А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду системою «електронний суд» із даним позовом, в якому вказав, що 30.11.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №95440. У подальшому, 28.10.2021 р. між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було укладено Договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до позивача. Відповідач не виконав умови договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на 13.01.2025 у розмірі 6680 грн, що складається з 2000 грн заборгованості за кредитом та 4680 грн простроченої заборгованості за відсотками.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 09.06.2025 було відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 10.06.2025 та від 04.09.2025 було задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача та витребувано з витребувано докази від ПАТ АБ «Укргазбанк»: відомості, кому належить картковий рахунок НОМЕР_1 та про зарахування на цей рахунок кредитних грошових коштів.

У подальшому, судом отримано дві відповіді від 07.07.2025 та від 13.10.2025 з ПАТ АБ «Укргазбанк» про те, що ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 не зареєстрована в автоматизованій банківській системі АБ «Укргазбанк», у тому числі й станом на 30.11.2019. Також, у відповіді від 13.10.2025 вказано, що за неповним номером карти НОМЕР_1 неможливо встановити номер рахунку та встановити прізвище, ім`я та по батькові власника рахунку.

Представником відповідача подано до суду витяг з ЄРДР, де 02.12.2019 внесено інформацію про вчинення злочину щодо потерпілої ОСОБА_1 за ч.1 ст.190 КК України, щодо отримання невстановленою особою шахрайським шляхом від імені ОСОБА_1 кредитних коштів.

Представником позивача у позовній заяві просив розглядати спарви без виклику сторін та не подавав клопотань про участь у судовому засіданні, у тому числі й шляхом відео конференції.

Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, враховуючи клопотання представника позивача та представника відповідача, суд розглядає справу у їх відсутності.

Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, наступні факти та відповідні їм правовідносини.

30.11.2019 ТОВ «Займер» уклало договір про надання фінансового кредиту №95440 де позичальником вказана ОСОБА_1 . За даним договором надано кредит у розмірі 2000 грн у безготівковій формі на реквізити платіжної карти, вказаної клієнтом, із сплатою процентів 2% на добу (розділ 1 індивідуальної частини договору). Даний договір підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора електронним підписом «KL5693»; зазначено номер мобільного телефону позичальника НОМЕР_3 та електронну адресу позичальника ; рахунок позичальника вказано НОМЕР_1 .

За довідкою ТОВ «Займер», 30.11.2019 воно направило одноразовий ідентифікатор «KL5693» на номер мобільного телефону НОМЕР_3 .

ТОВ «Платежі онлайн» 30.11.2019 здійснило транзакцію через платіжний сервіс «Platon» в розмірі 2000 грн на платіжну картку НОМЕР_1 . Відомості про володільця цієї картки відсутні.

ТОВ «Займер» та ТОВ «Кеш Ту Гоу» 28 жовтня 2021 року уклали договір факторингу №01-28/10/2021, за яким було передано права вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно до витягу з реєстру боржників, то ТОВ «Кеш Ту Гоу» перейшло право вимоги за кредитним договором №95440 на суму 6680,00 грн (2000 грн сума кредиту та 46802 грн відсотків) де боржником значиться ОСОБА_1 .

Згідно до відповіді АБ «Укргазбанк» від 08.07.2025 ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 станом на 30.11.2019 та на сьогоднішній день не зареєстрована в автоматизованій банківській системі АБ «Укргазбанк»

Згідно до відповіді АБ «Укргазбанк» від 13.10.2025, визначити, кому належить картковий рахунок НОМЕР_1 немає можливості.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.

З наданих позивачем документів вбачається, що кредитний договір між первісними кредитором ТОВ «Займер» та позичальником укладався у електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора на телефонний номер НОМЕР_3 де було обумовлено отримання кредиту на банківську карту № НОМЕР_1 .

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ОСОБА_2 належать номер телефону НОМЕР_3 та банківська карта № НОМЕР_1 . Згідно відповіді АБ «Укргазбанк» ОСОБА_1 взагалі не обслуговувалася у даному банку, отже не могла отримати на вказану карту кредитні кошти.

Тобто суд із наявних у справі доказів не може встановити, що саме ОСОБА_1 , а не інші особа, підписувала за допомогою одноразового ідентифікатора у електронному вигляді кредитний договір.

Окрім того, ОСОБА_1 у наступному місяці після перерахування ТОВ «Займер» кредитних коштів звернулася до поліції з заявою про отримання іншою особою від її імені кредитних коштів шахрайським шляхом.

Позивачем не надано доказів що після направлення ТОВ «Займер» грошових кошті 2000 грн, взагалі ці кошти були зараховані на банківську карту, а не повернуті назад до ТОВ «Займер».

Суд на підставі відповідей АБ «Укргазбанк» робить висновок, що банківська карта № НОМЕР_1 на ім`я відповідача ОСОБА_1 взагалі не емітувалася. З цього слідує, що відповідач не міг отримати кредитні кошти на вказану кредитну карту, яка зазначена у кредитному договорі та довідці про перерахування коштів.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15.

Таким чином, подані позивачем докази щодо заборгованості (серед іншого й довідка про перерахування коштів), не є підтвердженням виконаних банківських операцій. З поданих до суду доказів неможливо встановити взагалі факт укладення кредитного договору беззаперечно із відповідачем ОСОБА_1 .

Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні.

Отже, надана позивачем довідка про перерахування коштів через платіжну систему «Platon» (без відповідного документу про успішне зарахування грошових коштів) витяг з реєстру боржників та розрахунок боргу не є доказом розміру боргу, який позивач просить стягнути, оскільки позивачем не доведено отримання кредитних коштів, а також розмір і складові дійсної заборгованості за вказаним кредитним договором.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на результат вирішення спору, відповідно до ст.144 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 144 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 626, 628, 638-640, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію», суд -

вирішив :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони: позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», адреса 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.М. Сухоруков