ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 199/6340/23

провадження № 61-5991св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2025 року у складі судді Спаї В. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у складі колегії суддів: Красвітної Т П., Городничої В. С., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31 травня 2018 року Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-542; земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер :01:720:0016, що розташована на АДРЕСА_1 , вид цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31 травня 2018 року Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-546; земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:720:0017, на АДРЕСА_1 , вид цільового призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31 травня 2018 року Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-544; земельної ділянки площею 4,21 га, кадастровий номер :07:098:0001, що розташована за адресою: Чумаківська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, вид цільового призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 січня 2012 року Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-144.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилалась на те, що ОСОБА_3 , який є батьком відповідача, помер через хворобу. На переконання ОСОБА_1 , відповідач не має права на спадкування, оскільки ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання батька, хоча був обізнаний про його хворобу та про необхідність коштів на лікування; заробітку позивача не вистачало на лікування чоловіка та утримання сім`ї.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 10 січня 2025 року в задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позивач не довів перебування спадкодавця у безпорадному стані, потребування ним допомоги саме від відповідача, який, у свою чергу, умисно ухилявся від надання такої допомоги, що могло бути підставою для усунення його від права на спадкування.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Дніпровський апеляційний суд постановою від 09 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2025 року - без змін.

Апеляційний суд мотивував своє рішення законністю й обґрунтованістю рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Підставою касаційного оскарження вказувала те, що суд апеляційної застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 березня 2025 року у справі № 756/10689/23, від 18 лютого 2025 року у справі № 444/2061/23, від 26 червня 2023 року у справі № 466/6613/20, від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15, від 15 березня 2023 року у справі № 759/8653/17, від 29 червня 2021 року у справі № 750/9209/20-ц, від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц, від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 був достовірно обізнаний про хворобу батька, необхідність коштів на його лікування. ОСОБА_3 з 2018 року до дня смерті перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. Відповідач будь-якої підтримки не надавав і на похорон батька не прийшов.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

11 вересня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 і син ОСОБА_2 .

16 лютого 2022 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О. О. завів спадкову справу № 04/2022 після смерті ОСОБА_3 .

З матеріалів спадкової справи відомо, що до приватного нотаріуса вчасно надійшли заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

01 грудня 2022 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частці спадщини, яка складається з:

- житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер :01:720:0016, на АДРЕСА_1 , вид цільового призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 10;

- земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер - :01:720:0017, на АДРЕСА_1 , вид цільового призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель - землі житлової та громадської забудови, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101;

- земельної ділянки площею 4,21 га, кадастровий номер :07:098:0001, місце розташування: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Чумаківська сільська рада, вид цільового призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 14 (копії свідоцтв про право на спадщину за законом серії НСЕ №120288, серії НСЕ №120290, серії НСЕ №120289, серії НСЕ №120291, серії НСЕ №120335, серії НСЕ №120337, серії НСЕ №120336, серії НСЕ №120338).

За життя ОСОБА_3 хворів, що підтверджують виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, результати обстежень.

Відповідно до висновку експерта ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово - медичної експертизи» від 18 жовтня 2024 року № 340 згідно з аналізом наданої медичної документації комісія експертів встановила у ОСОБА_3 тяжкі захворювання: цироз печінки змішаного генезу, стадія декомпенсації, ускладнений портальною гіпертензією 2 ступеня (варикозне розширення вен стравоходу II ст., асцит), гепатоспленомегалії, гепаторенальний синдром, печінково-клітинна недостатність, хронічна печінкова недостатність 2 ст., хронічний панкреатит, фаза загострення, з порушенням секреторної функції підшлункової залози, хронічна хвороба нирок ІII-IV, хронічний гастродуоденіт, ерозивний гастрит, гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 стадії, ризик 3, ішемічна хвороба серця: кардіосклероз дифузний, екстрасистолія СН 2 А, 2 форма клінічна, хронічний пієлонефрит, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., складного генезу з помірними когнітивними порушеннями, судомний синдром. Враховуючи термін і ступінь розвитку встановлених тяжких захворювань ОСОБА_3 потребував сторонньої допомоги та догляду з 2018 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Суди встановили, що після смерті ОСОБА_3 спадщину за законом отримали ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Встановивши, що позивач не довела ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю при можливості її надання, винної поведінки відповідача (зокрема, відмови від надання допомоги батьку), а також перебування спадкодавця у безпорадному стані та його постійну потребу у такій допомозі саме від відповідача, що входить до сукупності обставин передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Вирішуючи спір, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Аргументи касаційної скарги висновків судів не спростовують, зводяться до незгоди з ними, необхідності здійснення переоцінки фактичних обставин справи, що перебуває поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України), фактично є аналогічними доводам апеляційної скарги, які були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції, який надав фактичним обставинам справи відповідну правову оцінку, яка ґрунтується на вимогах законодавства і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки апеляційного суду з урахуванням установлених обставин справи не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах, зазначених заявником у касаційній скарзі.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов