П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 570/5616/24

Провадження № 22-ц/4815/1171/25

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Левчук О.В.

Заочне рішення суду першої інстанції ухвалено:

28 січня 2025 року в м. Рівне

(фіксування судового засідання за допомогою

звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось).

Повний текст рішення складено: 28 січня 2025 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 січня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 31 356гривень заборгованості за кредитним договором.

Вимоги позивача мотивовано тим, що внаслідок порушень ОСОБА_1 своїх зобов`язань за укладеним із Акціонерним товариством "Укрсиббанк" (далі АТ " Укрсиббанк") кредитним договором №0 від 03 березня 2021 рокуутворилась спірна заборгованість, яка у зв`язку з передачею ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги підлягає стягненню на користь кредитора в судовому порядку.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором №0 від 03 березня 2021 року в розмірі 31 356 гривень за тілом кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 гривень.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність і необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалося про те, що всупереч процесуальному законодавству суд попередньої інстанції не надсилав копії позовної заяви з додатками на адресу місця реєстрації заявника, а про розгляд справи належним чином не повідомив. Тому він був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву, певні докази або ж добровільно врегулювати спір.

Зважав на те, що на час розгляду справи місце реєстрації було внесене до відповідного реєстру у Центрі надання адміністративних послуг у м. Рівне і це підтверджується долученою до апеляційної скарги довідкою.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції, призначивши при цьому справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У поданому відзиві позивач просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, залишивши без змін оскаржуване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного вкидання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як з`ясовано судом, 03 березня 2021 року між АТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 58 076 гривень, а позичальник зобов`язався повернути споживчий кредит.

21 червня 2023 року АТ "Укрсиббанк" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" уклали договір факторингу №247, за яким останнє товариство набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, в т.ч. до ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 03 березня 2021 року.

Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 за кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора АТ "Укрсиббанк" відповідно до договору відступлення прав вимоги.

Пред`являючи позов, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" покликалося на те, що позичальник не виконав свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим сума загальної заборгованості становила 31 356 гривень за тілом кредиту.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.

Як зазначалося, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку ,коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Однак презумпцію винуватості боржника, факту виникнення між сторонами відповідного зобов`язання, розміру заборгованості відповідачем спростовано не було.

Разом з тим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд попередньої інстанції помилково здійснив заочний розгляд справи та неналежним чином повідомив відповідача про її розгляд.

У частинах одинадцятій, дванадцятій ст. 128 ЦПК України передбачено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно з наявним у матеріалах справи письмовим листом ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області на запит суду щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання громадян від 12 листопада 2024 року ОСОБА_1 знятий з реєстрації 01 листопада 2024 року (а.с.47)

Покликання автора апеляційної скарги на те, що факт реєстрації його місця проживання на час розгляду справи підтверджується виданою довідкою Центру надання адміністративних послуг у м. Рівному про реєстрацію місця проживання на увагу не заслуговують, позаяк вона датується лише 25 березня 2021 року, тобто за понад три роки раніше звернення позивача до суду.

Отже, встановивши, що зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача невідоме суд першої інстанції обґрунтовано здійснював виклик через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України через автоматизовану систему документообігу суду (а.с. 57).

При цьому колегія суддів не може погодитися з тим, що заочний розгляд справи унеможливив викладення позиції щодо спору для ОСОБА_1 , оскільки в реалізованому провадженні про перегляд заочного рішення, а також в апеляційному провадженні він вправі був викласти свої заперечення щодо суті спору, подати докази та довести необґрунтованість висновку міського суду про стягнення заборгованості тощо, проте цього не здійснив.

Правильними були твердження суду попередньої інстанції про те, що для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності двох умов можна вважати, що наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Апеляційний суд також зважає на те, що згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, відповідач не надав, матеріали справи їх не містять, а апеляційним судом здобуто не було.

Отже, аргументи заявника не спонукають до скасування заочного рішення суду.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 січня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук