Справа № 493/1337/23
Провадження № 2/493/20/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Мясківської І.М.

за участю секретаря Доскоч А.О.,

представника позивача прокурора Зозулянського І.В.,

представника ГУ Держгеокадастру

в Одеській області Ставратія Р.В.,

представника відповідача Сіріньок О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 , ТОВ «Агро-Нива» про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави та припинення права користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

31 серпня 2023 року керівник Подільської окружної прокуратури Одеської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із вказаним позовом, в якому просить припинити громадянину Республіки Білорусь ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0153 площею 3,1608 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Обжильської сільської ради Балтського (Подільського) району Одеської області (РНОНМ 206), шляхом конфіскації земельної ділянки у власність держави.

Також просив припинити договір оренди зазначеної земельної від 28.03.2012 року та додаткову угоду до нього від 08.11.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Нива», що зареєстрований у Державному реєстрі речових прав 19.11.2016 року номер запису про інше майно речове права: 17532970 та припинити право ТОВ «Агро-Нива» на використання вказаної земельної ділянки. Стягнути з відповідачів судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Білорусь, має паспорт серія та номер НОМЕР_1 , виданий 26.07.2006 року Молодечненським РВВС Мінської області Міністерство внутрішніх справ. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.11.2016 року, серія та номер: НВА 530502, зареєстрованого в реєстрі за № 2344 приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П., на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1608 га з кадастровим номером :01:002:0153, зареєстровано право приватної власності за громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_1 .

Окрім того, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 08.11.2016 року громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 передав належну йому земельну ділянку за додатковою угодою до договору оренди землі в користування ТОВ «Агро-Нива» строком на 10 років. У зв`язку з цим, 19.11.2016 року приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П. за № 32457998 зареєстровано право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:002:0153 площею 3,1608 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Обжильської сільської ради Балтського (Подільського) району Одеської області за ТОВ «Агро-Нива».

Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на те, що отримана ОСОБА_1 у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення ним добровільно не відчужена упродовж встановленого законодавством України річного строку, то така земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області підтримав позовні вимоги прокурора та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник ТОВ «Агро-Нива», посилаючись на те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», не є підставою для зміни умов або припинення договору.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки відомостей до суду не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача ОСОБА_1 , який про причини своєї неявки суд не повідомив та не подав відзив на позов суд, керуючись ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 .

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, перевіривши обставини наведені сторонами, суд дійшов таких висновків.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.11.2016 року, серії НВА 530502, посвідченої приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П., спадкоємцем ОСОБА_2 , 1927 року народження, є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянин Республіки Білорусь, має паспорт серія та номер НОМЕР_1 , виданий 26.07.2006 року Молодечненським РВВС Мінської області Міністерство внутрішніх справ.

Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0153 площею 3,1608 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Обжильської сільської ради Балтського (Подільського) району Одеської області

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №326895194 від 24.03.2023, земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0153 площею 3,1608 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Обжильської сільської ради Балтського (Подільського) району Одеської області належить громадянину громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.11.2016 року, серії НВА 530502, посвідченої приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П.

Відповідно до копії додаткової угоди до договору оренди землі від 28.03.2012 року, укладеного між ТОВ «Агро-Нива» та ОСОБА_1 08.11.2016 року, останній передає в оренду земельну ділянку площею, земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0153 площею 3,1608 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Обжильської сільської ради Балтського (Подільського) району Одеської області строком на 10 років.

З поземельної книги Відділу Держгеокадастру у Балтському районі Одеської області, відкритої 09.08.2004 року вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0153 площею 3,1608 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Обжильської сільської ради Балтського (Подільського) району Одеської області належить громадянину громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 на підставі державної реєстрації права на нерухоме майно від 08.11.2016 року, а право оренди зазначеної земельної ділянки належить ТОВ «Агро-Нива», код 31969556.

Відповідно до листа керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області від 30.08.2023 року № 61-6859 вих-23 встановлено, що прокурор у зв`язку з виявленням факту реєстрації 08.11.2016 року земельної ділянки за громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_1 , який в подальшому її передав на підставі договору оренди ТОВ «Агро-Нива» в користування строком на 10 років, з метою встановлення наявності підстав для звернення до суду в інтересах держави звернувся до ГУ Держгеокадастру в Одеській області із запитом про те, чи вживалися заходи реагування щодо звернення з позовною заявою до суду з метою конфіскації земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0153 площею 3,1608 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Обжильської сільської ради Балтського (Подільського) району Одеської області належить громадянину громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 .

Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру був наданий наказ № 85 від 08.03.2023 року «Про внесення змін до положень про територіальні органи Держгеокадастру», відповідно до якого були внесені зміни до положень про територіальні органи Держгеокадастру, відповідно до якого у останніх відсутні правові підстави для проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) у формі перевірок, в зв`язку з чим немає правових підстав звернення до суду за захистом інтересів держави.

Таким чином, вищенаведеними доказами, у їх сукупності підтверджено, що відповідач, як іноземець, набув право власності на території України на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке зареєстровано 08.11.2016 року та станом на серпень 2023 року перебуває у його власності.

Доказів на підтвердження подальшого відчуження чи припинення права власності відповідача на вказане майно, матеріали справи не містять.

Положення статей 13,14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Згідно з частиною першою статті 3 ЗК України відносини щодо володіння земельними ділянками в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною п`ятою статті 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства.

Також частиною другою статті 81цього Кодексу дозволяється іноземним громадянам та особам без громадянства набувати права власності на земельні ділянки лише несільськогосподарського призначення.

Водночас частиною четвертою статті 81 ЗК України допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження.

Так, згідно зі статтею 81цього Кодексу землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Разом з тим слід зазначити, що статтею 145 цього Кодексу встановлено вимогу припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності.

Так, відповідно до статті 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду.

З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати тільки громадянину України.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема статтею 1Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з нормою статті 319ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

Право власності є найбільш фундаментальним речовим правом, яке створює основну юридичну передумову для нормального функціонування цивільного обороту. Тому закон спеціально регулює не тільки підстави набуття права власності, а й підстави його припинення, які визначено у статті 346 ЦК України.

У даному випадку законодавством України прямо заборонено бути власниками земельних ділянок сільськогосподарського призначення протягом строку, який визначений законом у один рік, та встановлює, що у випадку порушення такого строку , існуюче право підлягає припиненню, а сама земельна ділянка підлягає конфіскації у дохід держави (вимоги статті 145 ЗК України).

Законодавець не визначив факту знаходження зазначених земельних ділянок у користуванні інших осіб (оренду, емфітевзис) як можливість продовження відповідного строку або неможливості конфіскації.

Пунктом 10 частини першої статті 346 ЦК України конфіскація визначена як одна з підстав припинення права власності.

Згідно зі статтею 356 ЦК України до особи може бути застосоване позбавлення права власності на майно як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація).

За таких обставин та враховуючи, що відповідач як іноземний громадянин протягом року після реєстрації права власності на земельну ділянку, яка належить до сільськогосподарського призначення, не здійснив її відчуження, суд вважає позовні вимоги керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог прокурора про припинення договору оренди зазначеної земельної від 28.03.2012 та додаткову угоду до нього від 08.11.2016 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Нива», що зареєстрований у Державному реєстрі речових прав 19.11.2016 року номер запису про інше майно речове права: 17532970 та припинити право ТОВ «Агро-Нива» на використання вказаної земельної ділянки, суд виходить з того, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно зі ст. 148-1 Земельного Кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

У зв`язку з вищевикладеним вимоги прокурора в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесеного та документально підтвердженого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_1 , ТОВ «Агро-Нива» про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави та припинення права користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Припинити право приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина Республіки Білорусь серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 26.07.2006 року, видавник Молодечненський РВВС Мінської області Міністерство внутрішніх справ) на земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0153 площею 3,1608 га, що розташована на території Обжильської сільської ради Балтського (Подільського) району Одеської області (РНОНМ 206), шляхом конфіскації земельної ділянки у власність держави.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина Республіки Білорусь серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 26.07.2006 року, видавник Молодечненський РВВС Мінської області Міністерство внутрішніх справ) на користь Одеської обласної прокуратури (юридична та поштова адреса: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, , р/р № UA0000564 в ДКСУ м. Київ МЦП 820172) судовий збір у розмірі 1342,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 01.09.2023 року, скасувати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24.10.2025 року

С У Д Д Я