УХВАЛА

15 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 382/803/22

провадження № 61-701ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2025 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернулася

до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2025 року касаційну скаргу залишено

без руху та запропоновано ОСОБА_1 надати суду належні докази

в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень.

Заявниці також роз`яснено, що відповідні докази мають бути надані, зокрема,

у виді довідки суду про ненаправлення (неотримання) копії оскаржуваного рішення або копії матеріалів справи, з яких можливо встановити відсутність доказів

на підтвердження вручення судового рішення стороні, довідка поштового відділення зв`язку або інші докази на підтвердження цих обставин.

ОСОБА_1 надіслала до суду касаційної інстанції матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зі змісту яких вбачається, що заявниця не виконала

в повній мірі вимоги ухвали Верховного Суду від 05 лютого 2025 року, зокрема

не надала належних та допустимих доказів на підтвердження недотримання саме апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень. Копії матеріалів справи, які надані заявницею підтверджують направлення оскаржуваної постанови не апеляційним судом, а судом першої інстанції, що саме по собі не свідчить про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо порядку видачі

або направлення копій судових рішень.

За таких обставин ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2025 року

ОСОБА_1 продовжено строк на усунення недоліків, встановлених ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2025 року, та запропоновано необхідно надати суду належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання саме апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 направила на адресу Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року, до якої додала угоду про розірвання договору про надання правової допомоги у справі № 382/803/22 від 10 жовтня 2024 року та копію листа Київського апеляційного суду від 19 червня 2025 року про надання інформації у справі № 382/803/22.

Проаналізувавши матеріали, що на надійшли, Верховний Суд приходить

до висновку, що обставини, зазначені в якості причини пропуску строку

на касаційне оскарження не є поважними.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 390 ЦПК України визначено, що строк на касаційне оскарження дотримано та не вимагається заява (клопотання) про його поновлення, у разі якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення або складення його повного тексту.

Якщо наведені строки пропущено, особа яка звертається з касаційною скаргою має клопотати перед судом про поновлення пропущеного процесуального строку, обґрунтовуючи пропуск такого строку датою отримання копії оскаржуваного судового рішення. Зазначене відповідає вимогам частини другої статті 390 ЦПК України.

З огляду на те, що постанова Київського апеляційного суду прийнята 09 жовтня 2024 року, повний текст якої складено 11 жовтня 2024 року, тридцятиденний строк на подання касаційної скарги на вказане рішення закінчується 11 листопада

2024 року, проте касаційна скарга надійшла до Верховного Суду 15 cічня 2025, тобто з пропуском процесуального строку.

Усуваючи недоліки касаційної скарги та обґрунтовуючи заяву про поновлення пропущеного строку, заявниця вказує, що з копії листа Київського апеляційного суду від 19 червня 2025 року № 06.2-01/855/2025, вбачається, що 21 жовтня

2024 року на електронну адресу (ІНФОРМАЦІЯ_1) та до електронного кабінету користувача Електронного суду представника позивача ОСОБА_1 -

Вак О. В. було направлено копію постанови Київського апеляційного суду

від 09 жовтня 2024 року. Отже, безпосередньо їй копія оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року не надсилалася.

Крім того, у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження вказує,

що як вбачається з угоди про розірвання договору про надання правової допомоги у справі № 382/803/22 від 10 жовтня 2024 року, вона та адвокат Вак О. В.

за взаємною згодою сторін розірвали договір про надання правової допомоги

у справі № 382/803/22.

Таким чином, на день направлення постанови Київського апеляційного суду

від 09 жовтня 2024 року (21 жовтня 2024 року) адвокат Вак О.В.

вже не перебувала у процесуальному статусі «представник позивача», тому вона як позивач у справі не мала можливості отримати копію Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року через адвоката Вак О. В.

Проаналізувавши матеріали, що надійшли, Верховний Суд приходить до висновку, що недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалах від 05 лютого та 04 квітня

2025 року, не усунуто.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено

у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того,

що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо

за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами

або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

Норми процесуального закону не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та довести ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

На підтвердження поважності строків на касаційне оскарження заявницею долучено до зазначеної заяви відповідь Київського апеляційного суду

від 19 червня 2025 року.

З цієї відповіді вбачається, що Київським апеляційним судом виконані вимоги частини п`ятої статті 272 ЦПК України щодо надсилання копії постанови у справі

№ 382/803/22.

При цьому, додаючи до заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень копію угоди про розірвання договору від 10 жовтня 2024 року, укладеного між адвокатом Вак О. В. та ОСОБА_1 , остання не надала доказів на підтвердження того, що нею було повідомлено Київський апеляційний суд про розірвання договору про надання правової допомоги чи направлено

на адресу суду повідомлення про направлення копії постанови на її адресу.

Тому відповідно до частини сьомої статті 272 ЦПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Обираючи стандарт доказування, який має використовуватися, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» перед стандартом «баланс ймовірностей». Це означає, що в достовірності факту не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів

є надмірно малоймовірними.

Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини. Так, у параграфі 55 рішення Європейського суду з прав людини

від 15 лютого 2012 року у справі «Гриненко проти України» зазначається, що при оцінці доказів Європейський суд з прав людини зазвичай застосовує стандарт доведення «поза всяким розумним сумнівом». Однак доведення повинно будуватися на сукупності досить надійних, чітких і послідовних припущень або аналогічних неспростовних презумпцій фактів.

Верховний Суд ставить під сумнів надану копію угоди про розірвання договору

про надання правової допомоги у справі № 382/803/22 від 10 жовтня 2024 року, укладену після ухвалення Київським апеляційним судом постанови від 09 жовтня 2024 року у справі № 382/803/22.

Статтею 44 ЦПК України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби

та можливості, передбачені законодавством.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання касаційної скарги здійснюється судом касаційної інстанції лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд акцентує увагу, що заявницею не наведено доводів

про те, що апеляційним судом не дотримано вимоги статті 272 ЦПК України щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень.

Отже, за наведених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що заявницею

не підтверджено доказами поважність причин пропуску строку на оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій.

Інших доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявницею не зазначено

і не надано.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України

у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

У зв`язку з зазначеним вище Верховний Суд виснує, що вимоги, викладені

в ухвалах від 05 лютого та 04 квітня 2025 року, заявницею не виконано,

що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження

за її касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявниці.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для

її повернення.

Керуючись статтями 185, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя

та визнання права власності вважати неподаною та повернути заявниці.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк