ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2025 року м. Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 381/5950/25 (провадження № 2-з/381/32/25) за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Победа-1» про визнання дії незаконними, зобов`язання відновити водопостачання відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Фастівського міськрайонного суду Київської області з цією заявою.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 справа надійшла в провадження судді Анапріюк С.П.

Перевіривши клопотання й додані до нього матеріали, приходжу до висновку про наявність підстав для залишення його без руху, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду клопотання про забезпечення позову у якому просять суд зобов`язати відповідача ЖБК «Победа-1» у порядку забезпечення позову, до вирішення справи по суті, негайно поновити централізоване водопостачання до квартири за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначають про те, що незаконне відключення водопостачання є загрозою правам та здоров`ю ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю 2 групи, а відсутність водопостачання та водовідведення у житловому приміщенні є прямою та реальною загрозою для його життя та здоров`я, порушення його прав, гарантованих Конституцією України.

У частині вимог ОСОБА_1 суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір, це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 4 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення позову справляється судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Заявник ОСОБА_1 до клопотання про забезпечення позову не надала документи, що підтверджують сплату судового збору у розмірі встановленому законом.

Отже, подане ОСОБА_1 клопотання про забезпечення позову подане без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Згідно із частиною 10 статті 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, вважаю наявними правові підстави для повернення заявнику клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

У частині вимог ОСОБА_2 суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Під час вирішення питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно із ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Предметом позову у цій справі є визнання дії Житлово-будівельного кооперативу «Победа-1» незаконними, зобов`язання відновити водопостачання, відшкодування моральної шкоди.

Водночас у поданому до суду клопотанні ОСОБА_2 просить суд забезпечити позов шляхом зобов`язання відповідача ЖБК «Победа-1» у порядку забезпечення позову до вирішення справи по суті, негайно поновити централізоване водопостачання до квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечено: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 10 ст. 150 ЦПК України, встановлено заборону вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції».

Суд враховує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи та полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

У поданому клопотанні про забезпечення позову ОСОБА_2 не вказує у чому полягає можливе порушення у майбутньому його прав та охоронюваних законом інтересів, пов`язане із труднощами реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Отже, ОСОБА_2 не довів з посиланням на відповідні докази, що невжиття заходу забезпечення позову, про які він просить, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Крім цього, ОСОБА_2 просить вжити заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, що заборонено ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

Ураховуючи, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів відповідача, суд вважає відсутніми правові підстави для задоволення клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Під час постановлення цієї ухвали суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 381/5950/25 (провадження № 2-з/381/32/25) за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Победа-1» про визнання дії незаконними, зобов`язання відновити водопостачання відшкодування моральної шкоди повернути заявнику.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 381/5950/25 (провадження № 2-з/381/32/25) за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Победа-1» про визнання дії незаконними, зобов`язання відновити водопостачання відшкодування моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК