Справа № 143/862/25
22.10.2025 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Бойка А. В.,
з участю секретаря Шуваріної В. А.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Погребище цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги позивач аргументує тим, що 25.01.2025 між позивачем ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №25.01.2025-100000417, відповідно до умов якого позивачем відповідачці було надано кредит в сумі 8000 грн. строком на 140 днів.
Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,87%=(9781,92/8000)/140х100%.
Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 20% від суми Кредиту та дорівнює 1600 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
Неустойка: 80 грн. 00коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-2347.
ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі.
Однак відповідачка свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує та лише частково сплатила суму боргу, а саме: 05.02.2025 у сумі 1000,00 грн., 06.02.2025 у сумі 778,19 грн., 01.03.2025 у сумі 2418,19 грн. та 07.03.2025 у сумі 1778,19 грн.
За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість у примусовому порядку.
Ухвалою Погребищенського районного суду від 23.09.2025 відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Вказала, що умови договору в частині нарахування комісії є нікчемними відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому суму заборгованості за Кредитним договором необхідно зменшити на суму комісії, яку вона погасила в межах сплати платежів за Кредитним договором.
Також відповідачка заперечувала щодо стягнення із неї неустойки, посилаючись на дію в Україні воєнного стану.
21.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача Ларіонова К. О. надійшла відповідь на відзив, у якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вказуючи, що наведені у відзиві заперечення відповідачки є безпідставними.
Представник позивача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві та відповіді на відзив міститься вимога про розгляд справи у його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився також, у відзиві просила розгляд справи провести у її відсутності.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що 25.01.2025 між позивачем ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та відповідачкою ОСОБА_1 (прізвище змінено із « ОСОБА_3 » у зв`язку з розірванням шлюбу а. с. 47-48) був укладений кредитний договір №25.01.2025-100000417. Відповідно до укладеного договору у формі прийнятої та погодженої відповідачкою пропозиції, позичальнику надано кредит у розмірі 8000 грн., строком на 140 дні з дня його надання, дата повернення кредиту 13.06.2025 (а. с. 21-27).
Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,87%=(9781,92/8000)/140х100%.
Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 20% від суми Кредиту та дорівнює 1600 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
Неустойка: 80 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до п. 4.1 Пропозиції Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-2347.
Сторонами погоджено, що цей договір діє протягом одного року. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення (п.10.1, 10.3 Пропозиції).
Згідно п. 6.1 Пропозиції, позичальник зобов`язався повернути кредитодавцеві кредит та сплатити проценти, комісію у строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даного договору оферти.
Кредитний договір згідно з Законом України «Про електронну комерцію» був підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором з кодом підтвердження Е286, який було надіслано смс-повдомленням на номером телефону наданий відповідачкою.
Кредит був наданий у формі електронного переказу на реквізити, вказані відповідачкою у заявці на видачу кредиту, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з якої вбачається, що на виконання умов договору №25.01.2025-100000417, на банківську картку № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти у сумі 8000 грн. (а. с. 29).
Відповідачка отримала зазначені кредитні кошти в сумі 8000 грн. та використала їх, але у повному обсязі взяті на себе зобов`язання не виконала та погасила борг лише частково: 05.02.2025 у сумі 1000,00 грн., 06.02.2025 у сумі 778,19 грн., 01.03.2025 у сумі 2418,19 грн. та 07.03.2025 у сумі 1778,19 грн.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Таким чином, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення з ОСОБА_1 кредитного договору №25.01.2025-100000417 від 25.01.2025 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 8000 грн.
В зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором від 25.01.2025, права позивача порушені і підлягають захисту.
Так, останній платіж за договором згідно з графіком платежів мав бути здійснений відповідачем 13.06.2025, однак, в повному обсязі відповідачка кредитну заборгованість та проценти не погасила.
Суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в частині стягнення неустойки в сумі 3360,00 грн., оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Заперечення відповідачки щодо нарахування комісії суд вважає безпідставними.
Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включається, зокрема, комісія кредитодавця, пов`язана з наданням кредиту.
Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Комісія в сумі 1600,00 грн., що пов`язана з наданням кредиту, була погоджена із відповідачкою ОСОБА_1 при укладенні договору від 25.01.2025, вона нарахована кредитором та облікована в день видачі кредиту, вказана у заявці до кредитного договору, тому підлягає нарахуванню та сплаті відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (81,79%) в сумі 1981,28 грн.
На підставі ст. ст. 16, 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя