Справа № 581/213/25
Провадження № 2-ві/581/5/25
У Х В А Л А

24 жовтня 2025 року сел. Липова Долина

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Кузьмінський О.В., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Цуркана Віктора Івановича про відвід судді Липоводолинського районного суду Сумської області Сізова Дмитра Володимировича у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг та обслуговування майна,

в с т а н о в и в :

23 жовтня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цуркан В.І. подав до суду заяву про відвід судді Сізова Д.В. у справі № 581/213/25, яка мотивована тим, що суддя Сізов Д.В. має необ`єктивне та упереджене ставлення до сторони відповідача, не дотримується рівності прав учасників судового процесу, наявні обставини, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності головуючого, надання переваги і підтримання позиції представника позивача.

Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області Сізова Д.В. від 23 жовтня 2025 року заява про відвід судді визнана необґрунтованою та передана на вирішення в порядку частини 3 статті 40 ЦПК України.

23 жовтня 2025 року заява про відвід судді за наслідками автоматизованого розподілу справ між суддями надійшла для розгляду судді Липоводолинського районного суду Сумської області Кузьмінському О.В.

Згідно з частиною 8 статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішується без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про відвід судді, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною 3 статті 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до пункту 10 Постанови № 8 Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість сформулювати висновок про те, що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Із урахуванням наведеного вище, слід вважати, що особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі поданих доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір, поки не доведено інше.

Як зазначено вище, підставою, яка викликає сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, про що зазначено в заяві, є процесуальні дії головуючого судді, наявність суб`єктивних підозр у представника відповідача щодо упередженості та небезсторонності головуючого судді.

Водночас, висловлювання суб`єктивних формулювань заявника щодо проявів упередженості судді Сізова Д.В. без подання відповідних доказів не може бути безумовною обґрунтованою підставою для відводу зазначеного судді, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості суддів, яка діє до тих пір, поки не доведено інше.

Належних та документальних доказів, які б давали підстави сумніватися в об`єктивності та неупередженості головуючого судді Сізова Д.В. при розгляді справи представник відповідача суду не надав, будь-яких обґрунтованих підстав із наведенням достовірних фактичних обставин відповідно до статті 36 ЦПК України не наведено.

Доводи представника відповідача про надання переваг головуючим суддею і підтриманням позиції представника позивача суд розглядає в якості суб`єктивних тверджень зазначеного представника, які не підтверджені жодними засобами доказування, і відповідно є надуманими.

Оскільки заявник фактично висловлює незгоду з процесуальними діями головуючого судді із суб`єктивним викладом обставин щодо непідтверджених належним чином проявів упередженості головуючого судді Сізова Д.В., підстави для відводу судді відсутні, і відповідно заява про відвід представника відповідача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 36-40 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Цуркана Віктора Івановича про відвід судді Липоводолинського районного суду Сумської області Сізова Дмитра Володимировича у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг та обслуговування майна.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Кузьмінський

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Оригінал судового рішення знаходиться у матеріалах справи.

Ухвала суду набрала законної сили.

Копія виготовлена 24 жовтня 2025 року

Помічник судді Т.В. Спиця