УХВАЛА

22 жовтня2025 року

м. Київ

справа № 308/2642/21

провадження № 61-12944 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., розглянувши на стадії попереднього розгляду в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ужгородської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_3 , про скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником - адвокатом Розманом Сергієм Юрійовичем, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської областівід 22 листопада 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

1. У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила: визнати недійсним і скасувати пункт 1.1 рішення І сесії VІІІ скликання Ужгородської міської ради від 22 грудня 2020 року № 30 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0576 га, кадастровий номер :46:001:0320, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 , та скасувати реєстрацію земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 40091335.

2. Рішенням від 22 листопада 2022 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в задоволенні позову відмовив, у тому числі скасував захід забезпечення позову, вжитий його ухвалою від 14 червня 2021 року, у вигляді заборони ОСОБА_3 вчиняти дії з будівництва, зведення та облаштування будинку, інженерних та господарських будівель і споруд на земельній ділянці площею 0,0576 га (кадастровий номер :46:001:0320) на АДРЕСА_1 .

3. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2023 року (повний текст якої складено 01 серпня 2023 року) апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково - рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2022 року скасоване, а в задоволенні позову відмовлено, оскільки апеляційний суд дійшов висновку про звернення позову до неналежного відповідача.

4. У серпні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана адвокатом Розманом С. Ю. засобами поштового зв`язку, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2023 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

5. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 вересня 2023 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрите касаційне провадження у справі.

6. 26 серпня 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 «про забезпечення позову шляхом заборони відчуження земельної ділянки кадастровий номер :46:001:0320», у якому вона вказує, що знайшла заяву на електронному ресурсі повідомлень «OLX» (додає роздруківку цієї заяви з відповідного сайту) про продаж земельної ділянки із зазначеним кадастровим номером, а тому вважає за необхідне вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 150 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) з метою запобігти ускладненню виконання судового рішення у цій справі. Водночас ОСОБА_1 у прохальній частині цього клопотання просить не тільки заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані із відчуженням чи обтяженням цієї земельної ділянки, а й накласти арешт на цю земельну ділянку.

7. 09 вересня 2025 року справа розподілена колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.

8. Згідно із частиною першою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

9. Частина перша статті 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1); 2) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави (пункт 1-10); 3) забороною вчиняти певні дії (пункт 2); 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункт 4).

10. Відповідно до частини другої статті 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя цієї статті ЦПК України).

11. Пункт 3 частини першої статті 152 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

12. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина сьома статті 152 ЦПК України).

13. Водночас, за усталеною позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення питання про забезпечення позову на стадії перегляду справи у суді касаційної інстанції.

14. Така правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 159/595/20 (провадження № 61-14240 св 21), від 12 травня 2023 року у справі № 359/8844/20 (провадження № 61?5539 ск 23), від 20 грудня 2023 року у справі № 610/1475/20-ц (провадження № 61-15794 ск 23) та від 18 січня 2024 року у справі № 639/3019/22 (провадження № 61-17065 ск 23).

15. Також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 333/2736/18 (провадження № 61-16707 св 19) вказано, що вирішення питання про забезпечення позову (зустрічного забезпечення, скасування зустрічного забезпечення або скасування заходів забезпечення позову) правилами зазначеної глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.

16. Проте частинами першою та другою статті 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

17. Тобто позиція Верховного Суду щодо неможливості застосування заходів забезпечення позову під час касаційного провадження суперечить ЦПК України, який у статтях 149, 152 та 153 прямо вказує на право заявника звернутися до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, на будь-якій стадії розгляду справи, тобто і на стадії касаційного перегляду справи, а суд, у свою чергу, має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

18. ЦПК України не містить жодних обмежень по інстанційності для подання та розгляд заяви про забезпечення позову, на відміну від Кодексу адміністративного судочинства України, який у частині третій статті 150 чітко вказує на те, що ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

19. Крім цього Глава 10 ЦПК України, яка регламентує право, процес звернення до суду із заявою про забезпечення позову та вирішення цього питання судом, розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження.

20. Також варто взяти до уваги і те, що Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України) містить аналогічні до ЦПК України положення щодо права як заявника звернутися до суду із заявою про забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду такої справи так і права суду, зокрема і касаційної інстанції, забезпечити позов повністю або частково.

21. Так частиною другою статті 136 ГПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

22. Заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа (частина перша статті 138 ГПК України).

23. Частинами п`ятою та шостою статті 140 ГПК України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

24. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, враховуючи зазначені норми ГПК України, на стадії касаційного перегляду справ розглядає по суті заяви учасників справи про забезпечення позову та постановляє відповідні ухвали.

25. Як приклад можна взяти до уваги його ухвали, постановлені у справах № № 903/86/23 (від 26 вересня 2024 року), 925/1031/20 (від 18 березня 2024 року), 916/2330/21 (від 03 квітня 2023 року), 904/2280/22 (від 28 березня 2023 року), 904/7906/21 (від 26 серпня 2022 року), 912/1803/21 (від 17 серпня 2022 року) тощо.

26. Також варто зазначити, що Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 27 квітня 2021 року у справі № 359/3373/16-ц відмовила у прийнятті до розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки заявник не був учасником зазначеної справи.

27. В ухвалі від 08 грудня 2022 року у справі № 686/20282/21 Велика Палата Верховного Суду відмовила у задоволенні заяви про забезпечення позову з тих підстав, що заявник просив забезпечити позов шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження майна, яке не було предметом спору у справі.

28. В ухвалі від 11 грудня 2019 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду скасувала заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року, оскільки постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року ухвалено нове рішення по справі, яким відмовлено у задоволенні позову.

29. В ухвалі від 26 березня 2019 року у справі № 524/8406/17 Велика Палата Верховного Суду залишила без розгляду заяву про забезпечення позову з тих підстав, що на момент звернення заявника із цією заявою провадження у справі було закрите, і відповідно розгляд позовних вимог по суті не відбувся.

30. В ухвалі від 14 березня 2019 року у справі № 755/14853/15-ц Велика Палата Верховного Суду відмовила у прийнятті заяви про забезпечення позову та вказала, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 152 ЦПК України після відкриття провадження у справі заява про забезпечення позову подається до суду, у провадженні якого перебуває справа. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 18 січня 2019 року було відкрито касаційне провадження у зазначеній справі, проте справа Великій Палаті Верховного Суду не передавалася.

31. Із зазначених ухвал убачається, що Велика Палата Верховного Суду погоджується із приписами статей 149 та 152 ЦПК України щодо можливості розгляду заяв про застосування заходів забезпечення позову по суті та вирішення даного питання на стадії касаційного перегляду судового рішення у справі, адже жодного разу не виснувала про неможливість подання та розгляду заяви про забезпечення позову на стадії касаційного провадження.

32. Згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

33. Частиною четвертою статті 404 ЦПК України передбачено, що про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 403 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 403 цього Кодексу.

34. Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя.

35. Наявність різних підходів до тлумачення норм права у подібних правовідносинах призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Саме на державу покладається обов`язок створити у своїй правовій системі ефективні механізми, що нададуть можливість подолати можливі розбіжності в судовій практиці (рішення ЄСПЛ від 29 березня 2011 року у справі «Brezovec v. Croatia», заява № 13488/07, п.п. 66-67).

36. З огляду на вищевикладене, колегія суддів Третьої палати Касаційного Цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права, викладених в ухвалах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 159/595/20 (провадження № 61-14240 св 21), від 12 травня 2023 року у справі № 359/8844/20 (провадження № 61?5539 ск 23), від 20 грудня 2023 року у справі № 610/1475/20-ц (провадження № 61-15794 ск 23) та від 18 січня 2024 року у справі № 639/3019/22 (провадження № 61-17065 ск 23), які полягають у невіднесені до повноважень Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, можливість вирішення процесуального питання забезпечення позову. Тому справу № 308/2642/21 необхідно передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись частиною другою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 308/2642/21 (матеріали касаційного провадження № 61-12944 ск 25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ужгородської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_3 , про скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником - адвокатом Розманом Сергієм Юрійовичем, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської областівід 22 листопада 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2023 року.

2. Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ А. А. Калараш

/підпис/ Є. В. Петров