Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/890/25

17 жовтня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: позивача - ОСОБА_1 ,

його представника, адвоката - Гураша М.В.,

представників третьої особи:

органу опіки та піклування

Надвірнянської міської ради

в особі Служби у справах дітей - Білецької Г.Р., Попової Н.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Надвірнянської міської ради в особі Служби у справах дітей, військова частина НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

11.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Надвірнянської міської ради в особі Служби у справах дітей, про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 19.08.2025 року до розгляду даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено - військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Гураш М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві та просили їх задоволити в повному обсязі. Ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , уродженку і жительку с.Красна Надвірнянського району Івано-Франківської області відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце його проведення повідомлялася заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Разом з тим, на адресу суду 30.05.2025 року направила письмову заяву в якій просила суд підготовче та судові засідання проводити в її відсутність. Позовні вимоги ОСОБА_1 вона визнає повністю і не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представники третьої особи: органу опіки та піклування Надвірнянської м/ради в особі Служби у справах дітей - Білецька Г.Р. та Попова Н.В. в судовому засіданні підтримали позов ОСОБА_1 .

Суду пояснили, що про ситуацію в сім`ї ОСОБА_1 їх повідомив староста с.Красна - Дем`янів І. А. Зокрема розповів, що позивач - ОСОБА_1 з грудня 2024 року перебуває в ЗСУ, а його співмешканка - ОСОБА_2 зовсім не цікавиться малолітньою дитиною ОСОБА_4 , зловживає алкогольними напоями, проводить час в сумнівних компаніях та порушує громадський порядок. В будинку де вона проживає з дитиною, повна антисанітарія, відсутні продукти харчування та побутові речі для дитини.

Відповідно, 24.03.2025 року Службою у справах дітей була створена комісія члени якої обстежили умови проживання неповнолітньої ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 та підтвердили незадовільні умови проживання дитини. Крім того, на час проведення обстеження, самої ОСОБА_2 вдома не було, двохрічну дитину доглядав сусід.

В зв`язку з наведеним, в цей же день, дівчинку, яка була дуже знесилена, поміщено в КНП «Дитяча лікарня» Надвірнянського району, а 25.03.2025 року її було взято на облік як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах. В подальшому, відповідно до наказу Служби у справах дітей від 04.04.2025 року, рішення виконкому Надвірнянської м/ради від 10.04.2025 року та заяви батька ОСОБА_1 , дитину тимчасово влаштовано в сім`ю патронатного вихователя за адресою: с. Іваниківка Богородчанського р-ну, де вона перебуває і по даний час, оскільки на території Надвірнянської ТГ будинок дитини ліквідований, а патронатні заклади сімейного типу ще створені не були.

Коли Службі у справах дітей вдалося поспілкуватися з ОСОБА_2 , вона нецензурною лексикою категорично заявила, що дитина їй не потрібна.

Крім того, представник служби у справах дітей Надвірнянської м/ради - Попова Н.В. вказала, що з ОСОБА_2 неодноразово проводилися профілактичні бесіди, їй наголошувалося на необхідності змінити свою поведінку, бо такі її дії становлять загрозу для життя і здоров`я дитини, якій тільки минуло два роки. Працівники Служби у справах дітей також попереджали ОСОБА_2 про можливість позбавлення материнських прав, однак вона їхні слова ігнорувала. А коли вилучали дитину - ОСОБА_3 , то побачили, що в будинку не було продуктів харчування взагалі, а не те що дитячого харчування, дівчинка була виснажена, вся в ранах, мала педикульоз, що свідчить про те, що таке ставлення до неї мало місце протягом тривалого часу, про що її батько не знав, оскільки знаходиться в ЗСУ і дізнався про це, коли приїхав додому у відпустку. Також, що дитина дуже занедбана і перелякана Службу в подальшому повідомляла патронатний вихователь - ОСОБА_5 .

Тому, діючи в інтересах дитини, враховуючи рекомендації членів комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Надвірнянської м/ради, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - військова частина НОМЕР_1 ЗСУ Міністерства оборони України в судове засідання не прибув, натомість на адресу суду в/ч направила письмове пояснення в якому зазначила, що факти ухилення від виховання дитини мають місце тільки за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Саме позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері) так і для дитини.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Крім того представник військової частини зауважує, що висновок органу опіки та піклування не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідувальної дії. Також вказаний документ не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права та обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Цьому документу може бути надана оцінка лише в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. А за положеннями ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З мотивів наведених в поясненнях в/ч просить суд прийняти їх (пояснення) та долучити до матеріалів справи і врахувати під час прийняття рішення.

Розглянути можливість не позбавляти відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітньої доньки - ОСОБА_3 , попередити її про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, покласти на Службу у справах дітей Надвірнянської м/ради, як представника органу опіки та піклування, контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків по віношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_3 , а справу розглянути за відсутності представника в/ч НОМЕР_1 .

Суд, вислухавши пояснення позивача - ОСОБА_1 , його представника, адвоката - Гураша М.В., представників третьої особи: органу опіки та піклування Надвірнянської м/ради в особі Служби у справах дітей, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , перевіривши доводи письмового пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - в/ч НОМЕР_1 ЗСУ Міністерства оборони України, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст.81 ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 З-ну України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

В судовому засіданні встановлено, що зчервня 2022 року позивач ОСОБА_1 проживав у фактичних шлюбних стосунках з односельчанкою ОСОБА_2 в своїй квартирі що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка - ОСОБА_3 , біологічним батьком якої є позивач - ОСОБА_1 .

Реєстрація народження даної дитини проведена 27.07.2023 року в УНАП Надвірнянської м/ради, про що цього ж дня складено актовий запис №114 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 . Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивача, він добровільно визнав своє батьківство щодо дитини і запис про його батьківство проведено відповідно до ст.126 СК України. Вказаний факт підтверджується витягом з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України за №7 від 28.03.2025 року (а.с.11).

З`ясовано також, що 24.12.2024 року позивач був мобілізований в Збройні Сили України і з цього часу проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу за №359 від цього ж числа, виданого командиром даної в/ч ОСОБА_10 .

Як вбачається з пояснень позивача в судовому засіданні, до його мобілізації він проживаючи разом з цивільною дружиною-відповідачем по справі ОСОБА_2 займався вихованням та доглядом малолітньої дочки ОСОБА_4 , матеріально її утримував та забезпечував її потреби, при цьому він спонукав до цього і матір дитини - ОСОБА_2 , яка в деякій мірі байдуже ставилась до своїх материнських обов`язків, але в цілому, жили вони більш-менш нормально.

Однак, після його мобілізації, співжителька ОСОБА_2 свою поведінку кардинально змінила, почала зловживати спиртними напоями, що перейшло у запої, які стали тривалими. Як наслідок, вона усунулася від свого батьківського обов`язку щодо догляду за малолітньою дочкою. Відповідач стала залишати дитину, якій ще не виповнилося і двох років, без нагляду саму в будинку, зовсім не піклуючись про її безпеку та здоров`я. Далі вона стала йти з дому на декілька днів залишаючи при цьому дитину на чужих людей.

Ствердив, що перебуваючи на військовій службі постійно перераховував відповідачу на її картку АТ «Ощадбанк» грошові кошти для утримання і належного догляду їхньої дочки. Однак вказані кошти остання використовувала тільки на свої особисті потреби, а саме для придбання спиртних напоїв і сигарет, а не в інтересах дитини, яка остаточно залишилася без нагляду та належних умов її проживання та розвитку.

Судом також з`ясовано, що 24.03.2025 року комісією в складі завідувача сектора, юрисконсульта служби у справах дітей Надвірнянської м/ради Н.Попової, головного спеціаліста служби у справах дітей Б.Дем`янчука , інспектора ювенальної превенції Надвірнянського РВП У.Голіней, лікаря-педіатра ОСОБА_18 та старости с.Красна Надвірнянського району І.Дем`яніва, у присутності сусіда ОСОБА_17 було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_2 та перевірено умови догляду нею за малолітньою дочкою ОСОБА_3 за адресою її фактичного проживання в кв. АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт.

Як видно з даного акту, комісією встановлено, що умови проживання даної сім`ї незадовільні. Стан житла не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, в квартирі брудно, кругом розкидані речі та одяг, окурки від сигарет, стакани, посуд не митий (а.с.14).

Також за результатами даного обстеження комісією вилучено та тимчасово поміщено малолітню ОСОБА_3 в КНП «Дитяча лікарня» Надвірнянського р-ну для проведення медичного обстеження у зв`язку із залишенням її своєю матір`ю - ОСОБА_2 на кілька днів на сусіда, якому невідоме місце знаходження останньої. Крім того, з даного акту вбачається, що умови проживання даної сім`ї не відповідають елементарним нормам і в будинку відсутні будь-які продукти харчування (а.с.15).

В подальшому, 26.03.2025 року старостою Краснянського старостинського округу №4 Надвірнянської м/ради Дем`янівим І.А. було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_2 по місцю її реєстрації, а саме в будинку АДРЕСА_3 та складено акт №305. З даного акту вбачається, що вона вже проживає разом з своїм братом ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в батьківському будинку, який знаходиться в незадовільному стані. Їхня мати померла, а батько живе в іншому населеному пункті. ОСОБА_2 ніде не працює, не виховує та не доглядає належним чином за малолітньою дочкою, веде аморальний спосіб життя та постійно вживає спиртні напої. Зі слів сусідів ОСОБА_2 зовсім не доглядає за своєю дитиною (а.с.16).

Крім того, в матеріалах справи міститься характеристика з Краснянського СО №4 Надвірнянської м/ради від 26.03.2025 року за № 69/02.2-22 на ОСОБА_2 з якої вбачається, що вона зарекомендувала себе виключно з негативного боку, оскільки веде аморальний спосіб життя, неналежно виконує свої материнські обов`язки та порушує громадський порядок (а.с.20).

На відміну від матері батько дитини і позивач по справі - ОСОБА_1 має добрі умови проживання та характеризується по місцю проживання та військової служби виключно з позитивної сторони, що підтверджується актом обстеження від 26.03.2025 року за №306, характеристикою Краснянського СО №4 Надвірнянської м/ради від 26.03.2025 року за № 303 та характеристикою наданою командиром 1 ЗКВ ЗБ в/ч НОМЕР_1 (а.с.17-19).

Про те, що відповідач по справі - ОСОБА_2 втратила інтерес до своєї дитини свідчить також її нотаріально посвідчена заява від 02.04.2025 року, зареєстрована в реєстрі за №269 та заява від 30.05.2025 року направлена на адресу Надвірнянського р-нного суду, в яких вона погоджується (не заперечує) проти позбавлення її батьківських прав щодо своєї малолітньої дочки - ОСОБА_3 (а.с.33, 54).

В процесі розгляду справи також достовірно встановлено, що за ухилення від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_2 01.04.2025 року та 28.04.2025 року притягалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП і була визнана судом винною у вчиненні даних адміністративних правопорушень (а.с.85-86).

Судом також був переглянутий долучений до матеріалів справи Службою у справах дітей Надвірнянської м/ради СD-R диск на якому містяться відео, яке ОСОБА_2 поширила в мережі інтернет, де вона з іншою особою в присутності дитини веде себе непристойно (а.с.88).

Судом встановлено також і наступні обставини:

Після того, як 24.03.2025 року малолітню дитину ОСОБА_3 для медичного обстеження було влаштовано в КНП «Дитяча лікарня» Надвірнянського району (а.с.15), її батько, позивач по справі - ОСОБА_1 , який проходить військову службу в ЗС України, 28.03.2025 року звернувся із заявою в якій просив тимчасово влаштувати дочку (згідно договору №2 від 20.01.2025 року(а.с.125)) в сім`ю патронатного вихователя - ОСОБА_5 та її помічника - ОСОБА_14 , які проживають в АДРЕСА_4 .

Тому, наказом начальника Служби у справах дітей Богородчанської селищної ради Василя Римарука від 03.04.2025 року за №56-ОД «Про тимчасове влаштування малолітньої ОСОБА_3 в патронатну сім`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_14 », малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку АДРЕСА_1 , яка перебуває у складних життєвих обставинах на обліку в службі у справах дітей Надвірнянської міської ради з 04.04.2025 року тимчасово влаштовано на виховання в патронатну сім`ю ОСОБА_5 та її помічника - ОСОБА_14 , які проживають в АДРЕСА_4 - до вирішення питання влаштування дитини до сімейної форми виховання та згідно наказу начальника Служби у справах дітей Надвірнянської м/ради за №20-од. від 04.04.2025 року, актом про факт передачі від 04.04.2025 року, дитину передано патронатному вихователю - ОСОБА_5 (а.с.112-114).

В подальшому, згідно рішень виконкому Богородчанської селищної ради від 10.04.2025 року за № 1435-81/2025, рішення виконавчого комітету Надвірнянської м/ради від 10.04.2025 року №55, в цей же день було укладено договір №3 про патронат над дитиною, який підписано головою Богородчанської селищної ради, головою Надвірнянської м/ради, патронатним вихователем, її помічником, а також батьком малолітньої дитини - ОСОБА_1 (а.с.115-122).

А рішеннями виконкому Надвірнянської м/ради від 03.07.2025 року за №109 та рішенням виконкому Богородчанської селищної ради від 03.07.2025 року №1487-86/2025, а також рішенням виконкому Надвірнянської м/ради від 20.09.2025 року №166 продовжувався термін перебування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах на обліку служби у справах дітей Надвірнянської м/ради, у сім`ї патронатного вихователя - ОСОБА_5 та її помічника - ОСОБА_14 , які надають послугу патронату над дітьми за адресою: АДРЕСА_4 , з 04.10.2025 року на період розгляду судом справи про позбавлення матері ОСОБА_2 батьківських прав та вирішення питання щодо влаштування дитини (а.с.123-124, 129).

Згідно з ч.4 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст.19 СК України).

Відповідно, 30.04.2025 року виконавчим комітетом Надвірнянської м/ради було прийняте рішення №75 «Про доцільність позбавлення батьківських прав», яким виконком затвердив висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Надвірнянської м/ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Контроль за виконанням даного рішення покладено на заступника міського голови Ярослава Гундяка та начальника Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради Тетяну Писклинець (а.с.58).

Як вбачається з вказаного, підписаного начальником служби, заступником голови комісії ОСОБА_15 висновку, комісія з питань захисту прав дитини Надвірнянської міської ради дійшла висновку вважати за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Службі у справах дітей Надвірнянської міської ради доручено підтримати в суді позов про позбавлення матері батьківських прав та представити висновок в судовому засіданні.

Суд погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування.

Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських (материнських) прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини.

Для підтвердження чи спростування наведених позивачем в позовній заяві фактів злісного ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх материнських обов`язків судом були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

З показань допитаного в судовому засіданні як свідка старости Краснянського старостинського округу - ОСОБА_6 встановлено, що позивача ОСОБА_1 він добре знає, стосунки нормальні. Відповідач - ОСОБА_2 є його сусідкою. Зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали проживати в фактичних шлюбних стосунках з червня 2022 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилася дочка - ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 якій він є хрещеним батьком. В сім`ї все було відносно добре до грудня 2024 року, до мобілізації ОСОБА_1 в ЗСУ, бо ОСОБА_1 стримував цивільну дружину від поганих вчинків та звичок. Після його призову, не зважаючи на півторарічну дитину, його цивільна дружина ОСОБА_2 почала зловживати алкогльними напоями, приводити в дім сумнівні компанії, її вчинки стали аморальними, а поведінка агресивною, в тому числі і до дитини.

Він, як староста села, підтверджує, що ОСОБА_2 , як мати, взагалі не цікавиться дівчинкою та залишала півторарічну дитину на декілька днів саму, тому готували їсти і годували дитину сусіди, тобто сторонні люди.

На його думку, перебувати малолітній дитині ОСОБА_3 з матір`ю небезпечно для її (дитини) життя та здоров`я.

Свідок також підтвердив, обставни, наведені ним у характеристиці ОСОБА_2 від 26.03.2025 року, яка є в матеріалах справи.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що ОСОБА_1 вона знає як добру та порядну людину. ОСОБА_2 знає, як його співжительку. Стверджує, що поведінка ОСОБА_2 становить для її дитини - ОСОБА_4 небезпеку. Про це вона зрозуміла коли пробувала поговорити з відповідачем, та переконати щоб вона припинила свою аморальну поведінку, однак остання відмовилася спілкуватися з нею та агресивно заявила, що їй дитина не потрібна і вона від неї відмовляється.

З показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що він є сусідом ОСОБА_1 , який проживає з ОСОБА_2 та знає її ( ОСОБА_2 ) тільки з негативної сторони.

Підтвердив, що після мобілізації Сівінського в ЗСУ ОСОБА_2 неодноразово приходила до нього ( ОСОБА_8 ) з проханням щоб він залишався з її маленькою донькою ОСОБА_4 , а сама їхала, як вона йому казала, «в Надвірну по справах» та могла приїхати п`яна через декілька днів.

Він годував дитину, переодягав, міняв памперси, бо шкодував її. В хаті в ОСОБА_2 був повний безлад.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він перебуває в хороших сусідських стосунках з позивачем ОСОБА_1 , а також знає його співжительку ОСОБА_2 . Вказав, що коли ОСОБА_1 дізнався про те, що його співжителька пропадає з дому і не доглядає їхню маленьку дитину (дочку), то по телефону просив його по можливості дивитися за дитиною. Пригадує, що в один період він протягом двох місяців час від часу приходив і залишався з двохрічною ОСОБА_4 , бо її мати час від часу на день-два пропадала з дому. Часто доглядав за дитиною і його брат - ОСОБА_8 .

Стверджує, що йому доводилося і готувати дитині їсти, і годувати її. В хаті було дуже брудно, дитина також була брудна і немита, тому він змушений був також мити та переодягати її. Неодноразово заставав вдома ОСОБА_2 в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Таким чином, на глибоке переконання суду, обставини злісного ухилення відповідачем ОСОБА_2 від виконання своїх материнських обов`язків, її винна поведінка та небажання її (поведінку) змінювати, повністю підтверджуються поясненнями позивача та його представника, представників служби у справах дітей Надвірнянської м/ради, показаннями свідків, які є послідовними та логічними та не викликають сумнівів в їх правдивості, а також письмовими матеріалами справи та відеозаписами на CD-R диску.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину та піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Як достовірно встановлено судом, дані обов`язки відповідач не виконувала протягом значного часу і без поважних причин.

У відповідності до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

У відповідності із ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За умовами ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ( стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, Постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19).

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, задоволення відповідного позову можливе при доведеності обставин, з наявністю яких закон пов`язує можливість вжиття такого заходу.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватися про дитину та наявність вини батьків, що належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав.

Позивачем було надано суду достатньо доказів та пояснень про те, що відповідач ОСОБА_2 умисно і систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дочки ОСОБА_3 , доведено вину в цьому саме відповідача (матері) і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини.

Суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими (материнськими) обов`язками, передбаченими ст.150 СК України, за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без поважних причин залишила її без материнської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача (матері) відносно дитини дійсно є винною і з неї вбачається небажання матері таку поведінку змінити.

З наведених вище обставин, суд встановив, що наявні підстави, передбачені п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дитини, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини.

На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та матір`ю зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення її батьківських (материнських) прав не становитиме втручання, в розумінні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність обґрунтованих підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських (материнських) прав щодо її неповнолітньої дитини.

За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

При ухваленні рішення судом взято до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48).

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Щодо посилань третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - в/ч НОМЕР_1 ЗСУ Міністерства оборони України в своїх письмових поясненнях про те, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд не повинен позбавляти відповідача батьківських прав щодо її малолітньої доньки - ОСОБА_3 , а попередити її про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої доньки та покласти на Службу у справах дітей Надвірнянської м/ради, як представника органу опіки та піклування, контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_3 , суд зауважує таке:

Так, дійсно, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Розглядаючи дану справу суд не виключав таку можливість, однак за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, виходячи виключно з інтересів дитини, що було констатовано вище, все ж таки прийшов до висновку що до відповідача ОСОБА_2 слід застосувати саме крайній захід, тобто позбавити її батьківських прав.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК Уккраїни, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 12 ЦПК УКраїни, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, 157, 164, 165, 166 СК України, постановою №3 Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст.4, 12, 19, 76, 77, 78, 81, 89, 128, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Надвірнянської міської ради в особі Служби у справах дітей, військова частина НОМЕР_1 Збройних Сил України Міністерства оборони України про позбавлення батьківських прав - задоволити.

ПозбавитиОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , уродженку і жительку с.Красна Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянку України, батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис №114 від 27.07.2023 року, складений Управлінням надання адміністративних послуг Надвірнянської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення

складено 27.10.2025 року.

Суддя Грещук Р.П.