Справа № 346/7124/23
Провадження № 22-ц/4808/1125/25
Головуючий у 1 інстанції Третьякова І. В.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участю представника апелянта Мокринчук О.І.

представника відповідача адвоката Атаманюка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника Нижньовербізької сільської ради Мокринчук Ольги Ігорівни на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2025 року, ухвалене у складі судді Третьякової І. В. в місті Коломиї, у справіза позовом Нижньовербізької сільської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року Нижньовербізька сільська рада звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Як одинока мати ОСОБА_2 має двох дітей: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , які народилися на території Республіки Молдови. Після приїзду відповідачки з Республіки Молдови в Україну в 2011 році вона почала проживати з ОСОБА_1 . ОСОБА_5 народилася в Україні, але свідоцтво про народження дитини видане повторно відділом ЗАГСу м. Сороки, Республіка Молдова. В 2013 році у подружжя народилася донька ОСОБА_6 , а в 2018 році народився син ОСОБА_7 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2022 року діти були відібрані у батьків та передані органу опіки та піклування Нижньовербізької сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області, для вирішення питання про подальше їх влаштування.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 12 серпня 2022 року № 105/2022 дітям надано статус дитини позбавленої батьківського піклування.

16 березня 2023 року обстежено умови проживання за адресою проживання відповідачів в АДРЕСА_1 та з?ясовано, що у будинку давно ніхто не живе. З початком воєнного вторгнення росії ОСОБА_1 влаштувався у територіальну оборону, діти перебували у ІНФОРМАЦІЯ_6 дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради, а ОСОБА_2 , зі слів дітей, перебуває у Києві, за місцем проживання не з?являється та точних відомостей про її місцезнаходження немає.

Згідно із листом дирекції ІНФОРМАЦІЯ_7 дітей та сімей «Теплий дім» станом на ІНФОРМАЦІЯ_8 батько ОСОБА_1 дітей провідував не часто, проте цікавився їх життям, станом здоров?я, навчанням та вихованням засобами телефонного зв?язку у присутності працівників Центру, також часто телефонував до ОСОБА_8 та передавав дітям подарунки до дня народження. Під час відвідування приніс дітям гостинці (печиво, цукерки, фрукти), організував пригощення і придбав прикраси донькам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Мати інколи телефонувала до ОСОБА_8 , один раз відвідала дітей ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), принесла гостинці.

На підставі рішення виконкому Нижньовербізької сільської ради від 13 липня 2023 року № 71/2023 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було влаштовано у сім?ю опікуна. Рішенням виконкому Нижньовербізької сільської ради від 13 липня 2023 року № 70/2023 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів. При обстеженні умов проживання відповідачів з?ясовано, що у будинку давно вже ніхто не живе, за словами сусідів ОСОБА_1 служить у лавах ЗСУ, а ОСОБА_2 не з?являється вдома уже більше дев`яти місяців. Відповідно до розпорядження голови Косівської РДА від 15 серпня 2023 року № 101, молодших дітей з сім?ї « ОСОБА_11 » влаштовано у сімейні форми виховання.

Отже, виходячи з інтересів дітей, які на даний момент перебувають у сім?ї опікуна та дитячому будинку сімейного типу, враховуючи те, що відповідачам після відібрання у них дітей було надано час для покращення матеріально-побутових умов та налагодження контакту з дітьми, однак вони цього не виконали, Нижньовербізька сільська рада вважає за доцільне ставити питання про позбавлення батьківських прав відповідачів та стягнення з них аліментів на їх утримання.

Враховуючи викладене, Нижньовербізька сільська рада просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; ОСОБА_1 щодо дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, які зараховувати на особистий рахунок дитини у Державному Ощадному банку України до досягнення дітьми повноліття; стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, які зараховувати на особистий рахунок дитини у Державному Ощадному банку України до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення аліментів на дітей.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2025 року позов Нижньовербізької сільської ради задоволено частково.

Ухвалено позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , батьківських прав відносно повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відмовлено.

Вирішуючи спір у частині вимоги щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказав на те, що з березня 2022 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, що є об`єктивною та поважною обставиною, яка перешкоджає йому повноцінно та щоденно брати участь в житті своїх дітей. При цьому, він за допомогою мобільного телефона підтримує спілкування зі своїми дітьми, цікавиться їхнім життям та здоров`ям, сплачує аліменти на їхнє утримання, пересилає додатково кошти та купує вартісні подарунки (велосипеди, мобільні телефони), а в періоди своєї відпустки від військової служби та проходження лікування в госпіталі, приїздив та зустрічався з дітьми, проводив з ними час. Отже, суд уважав, що вимоги в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник Нижньовербізької сільської ради Мокринчук О. І. на рішення суду в частині відмови в позові подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував думку дітей, які категорично та ствердно висловилися про те, що хочуть жити з прийомними батьками та вказали, щоб останні їх всиновили.

Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що з часу відбірання дітей у їх батьків, відповідач ОСОБА_1 і далі не виконує обов`язки щодо виховання неповнолітніх дітей, не цікавиться станом їх здоров`я, навчанням та фізичним розвитком. Періодична передача відповідачем грошей не може замінити батьківську любов та турботу, яких потребують діти.

Крім того, повернення дітей відповідачу вплине на їх психологічний стан і подальший розвиток, зруйнує усталений порядок навчання, оскільки діти вже понад два роки проживають у стабільному та безпечному середовищі. У будинку, в якому проживали діти до їх відбірання, відсутні належні умови проживання. Посилання відповідача на те, що після звільнення з армії він планує провести ремонтні роботи у будинку для того, щоб проживати там з дітьми, не повинні братися до уваги, оскільки є виключно припущеннями. Ба більше, у будинку наявні лише дві кімнати та кухня, яка розташована у коридорі, водопостачання та водовідведення відсутнє. Тобто навіть за умови проведення ремонту у будинку, неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_12 доведеться проживати в спільній кімнаті.

Враховуючи викладене, представник Нижньовербізької сільської ради просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позиція інших учасників справи

Учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні представник апелянта вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила її задоволити.

Представник відповідача скаргу не визнав, вважає її безпідставною.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Ураховуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд здійснює перегляд рішення суду лише в частині позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; в іншій частині рішення суду першої інстанції не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що 19 березня 2013 року Відділом ДРАЦС по місту Коломиї РС Коломийського МУЮ в Івано-Франківській області був зареєстрований шлюб між громадянином України ОСОБА_1 та громадянкою Республіки Молдова ОСОБА_13 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 ), актовий запис № 93, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 15, том 1).

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 25-26, том 1).

Витягом з реєстру Нижньовербізської територіальної громади підтверджується, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 14, том 1).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 чеврня 2022 року відібрано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від їх батьків і передано дітей органу опіки та піклування Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області для вирішення питання про подальше влаштування цих дітей.

Цим же рішенням ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання його неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 12 серпня 2022 року № 105/2022 дітям: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та перебувають в Долинському обласному центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради, згідно з рішенням виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 13 травня 2022 року № 64/2022, надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та знято з обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах.

Взято дітей на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування сектору у справах дітей Нижньовербізької сільської ради, як дітей позбавлених батьківського піклування.

Залишено дітей й надалі перебувати у ІНФОРМАЦІЯ_6 дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради до вирішення питання щодо подальшого влаштування дітей (а.с. 33, том 1).

Згідно з розпорядженням Косівської РДА № 151 від 15 серпня 2023 року зобов`язано поповнити дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 та влаштувати з 15 серпня 2023 року до дитячого будинку сімейного типу на виховання та спільне проживання дітей позбавлених батьківського піклування ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. На батьків-вихователів ДБСТ покладено персональну відповідальність за життя, здоров`я, психічний та фізичний розвиток дітей (а.с. 39-40, том 1).

В листі від 14 червня 2023 року № 221/01-20/01 адміністрація ІНФОРМАЦІЯ_7 дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради вказала, що з часу зарахування дітей до Центру, батько ОСОБА_1 не часто, проте цікавився життям дітей, станом здоров`я, навчанням і вихованням дітей через спілкування з ними по телефону у присутності працівника Центру (19 серпня 2022 року, 26 серпня 2022 року, 30 серпня 2022 року, 23 грудня 2022 року, 28 січня 2023 року), передавав дітям подарунки до дня народження дітей, однак відвідував лише один раз ІНФОРМАЦІЯ_12 . Під час відвідування приніс дітям гостинці (печиво, цукерки, фрукти), а також організував пригощення у піцерії та придбав для ОСОБА_9 і ОСОБА_10 срібні підвіски (а.с. 45, том 1).

В акті обстеження матеріально-побутових умов стану сім`ї від 14 липня 2023 року № 29 вказано, що на момент обстеження ОСОБА_1 та ОСОБА_16 за місцем проживання були відсутні. Зі слів сусідів ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних силах України (а.с. 44, том 1).

Рішенням виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 13 липня 2023 року № 70/2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 95-96, том 1).

Згідно із записом у військовому квитку серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року призваний з 03 березня 2022 року у Збройні Сили України по загальній мобілізації (а.с. 182-183, том 1).

Згідно із випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 7540 встановлено, що ОСОБА_1 з 18 вересня 2023 року по 06 жовтня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у Відокремленому структурному підрозділі «Університетська лікарня» Дніпровського державного медичного університету з основним діагнозом: мінно-вибухова травма, ВОСП лівої сідниці, нижньої третини правого стегна, та верхньої третини правої гомілки з наявністю сторонніх тіл (металеві уламки); супутні захворювання: ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків (а.с. 187, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_17 відділом персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_6 . Згідно із цим посвідченням ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 188, том 1).

Відповідно до довідки від 21 серпня 2024 року № 91481, виданої Коломийським ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління МЮ, станом на 01 травня 2024 року згідно звітів про здійснення відрахувань з військової частини заборгованість ОСОБА_1 по аліментам на утримання ОСОБА_6 відсутня (а.с. 209, том 1).

Відповідно до довідки від 21 серпня 2024 року № 73590825/15/, виданої Коломийським ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління МЮ, заборгованість ОСОБА_1 по аліментам на утримання ОСОБА_7 станом на 01 серпня 2024 року становить 10933,57 грн (а.с. 208, том 1).

Згідно із відпускним квитком від 07 серпня 2024 року № 2539, ОСОБА_1 був звільнений у відпустку терміном на 15 діб з 08 серпня 2024 року по 22 серпня 2024 року (а.с. 181, том 1).

Скріншотами з мобільного застосунку «Телеграм» підтверджено спілкування у повідомленнях ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_9 . У повідомленнях батько цікавиться життям та справами дітей: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , взаємно обмінюється з ними фотознімками. Донька повідомляє, що вони їдуть в санаторій і ОСОБА_1 запитує, чи їм щось потрібно. В червні відповідач пересилає кошти на святкування дня народження сина. 27 червня 2023 року ОСОБА_1 цікавиться, як відсвяткували день народження ОСОБА_18 і ОСОБА_9 скидає йому фотознімки зі свята. Син нагадує батькові, що той обіцяв купити йому велосипед і той відповідає, що після отримання коштів скине їх на придбання велосипеду, а також зазначає, щоб син ділився ним з сестрою. 30 травня 2024 року ОСОБА_9 повідомляє батька про придбаний велосипед та пересилає йому світлини з зображенням покупки. Також донька переписується з батьком щодо придбання нового телефону їй та сестрі і ОСОБА_1 зазначає, що як приїде, то купить обом.

До справи також долучені фотознімки відповідача з дітьми, виконані під час їхньої зустрічі та спільного проведення дозвілля в піцерії, а також світлини та матеріали відеозапису зі святкування дня народження малолітнього сина ОСОБА_18 в дитячому будинку.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (стаття 171 СК України).

Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останніх батьківських прав, покладено на позивача.

В спірному випадку, судом першої інстанції надано правильну оцінку встановленим обставинам в частині вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 і з цим погоджується апеляційний суд.

Судом обґрунтовано враховано, що з березня 2022 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, що об`єктивно перешкоджає йому повноцінно та щоденно брати участь в житті своїх дітей та їх вихованні. В силу наявної у нього можливості, він підтримує спілкування зі своїми дітьми за допомогою телефону, цікавиться їхнім життям та здоров`ям, сплачує аліменти, пересилає кошти та купує подарунки. Під час відпустки приїздив до дітей та проводив з ними час.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції не врахував думку дітей, які категорично та ствердно висловилися про те, що хочуть жити з прийомними батьками та вказали, щоб останні їх всиновили, не можна вважати обґрунтованими, оскільки думка дітей судом врахована у сукупності з іншими доказами по справі. Неспростовним є те, що діти незважаючи на задоволення існуючими умовами проживання, одночасно позитивно ставляться до батька. Навіть за умови залишення дітей у попередніх звичних умовах проживання, забирати у них можливість мати зв`язок з батьком не відповідатиме їхнім інтересам.

Також має значення ставлення самого ОСОБА_1 до цього питання, оскільки такий заперечує щодо позбавлення батьківських прав та намагається вживати заходів для підтримання зв`язку з дітьми. Вказані обставини були підтверджені поясненнями дітей, показами свідка ОСОБА_14 , а також скріншотами з мобільного застосунку «Телеграм», які в розумінні статті 100 ЦПК України є належними електронними доказами, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною в постанові від 13 липня 2020 року в справі № 753/10840/19.

Щодо відсутності належних умов у будинку, в якому проживали діти до їх відбірання, то судом врахована відсутність відповідача за місцем проживання в силу проходження останнім війської служби. Потенційні загрози за умови проживання дітей з батьком у майбутньому, в такому випадку, не можуть ставитися в основу рішення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції виважено підійшов до вирішення спірного питання та ухвалив обґрунтоване рішення. Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування рішення в оскаржуваній частині, а тому, відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Нижньовербізької сільської ради Мокринчук Ольги Ігорівни залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2025 року

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта