Провадження № 2-з/522/575/25
УХВАЛА

24 жовтня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Юлія Вікторівна, розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Логовського Віталія Віталійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2025 відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

16.10.2025 до Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Логовського В.В. надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт:

- на транспортний засіб «TOYOTA CAMRY», 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (VIN код: НОМЕР_2 ), що належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- на транспортний засіб «BMW 740I», 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 (VIN код: НОМЕР_5 ), об`єм (потужність) двигуна 4398, який належить ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обґрунтована тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики у формі власноручно написаної боргової розписки, відповідно до якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 90 000,00 (дев`яносто тисяч) доларів США для особистих цілей, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти. Із приводу зазначених обставин у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа №522/17579/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою. 14.08.2025 транспортний засіб марки «BMW 740I», 2001 року випуску, був перереєстрований на ОСОБА_3 на підставі договору дарування №5112/ ЦНАП/2025/5537781, а 15.08.2025 року автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», 2016 року випуску, був перереєстрований на ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі договору купівлі-продажу №5112/ЦНАП/2025/5540834. На думку позивача ОСОБА_2 , будучи обізнаним про наявність у нього боргових зобов`язань, діяв умисно та протиправно, з метою ухилення від виконання грошових зобов`язань у майбутньому, оскільки спірні автомобілі становили майно, яке перебувало у його власності та за сукупною вартістю відповідало розміру пред`явлених до нього майнових вимог. Позивач переконаний, що з урахуванням обставин та предмету спору, обґрунтованим є звернення до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні транспортні засоби.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи у межах вирішення заяви про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.12.2020 за № 756/2609/20 (провадження № 61-11479св20), метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника)».

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 51-52 рішення «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейский суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (див., серед інших джерел, згадане вище рішення у справі Войтенка ( 980_223 ), п. 53).»

Отже, право на суд включає не тільки можливість особи звернутись до суду за захистом своїх прав, а й можливість у подальшому отримати виконання рішення суду, ухваленого на її користь.

Відповідно до п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже зазначене питання є предметом дослідження суду під час розгляду спору по суті. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2023 року у справі № 904/1934/23 зазначив, що вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір. В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір дарування №5112/ЦНАП/2025/5537781 транспортного засобу марки «BMW 740I», 2001 року випуску, укладений 14.08.2025, який належить ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу №5112/ЦНАП/2025/5540834 транспортного засобу марки «TOYOTA CAMRY», 2016 року випуску, укладений 15.08.2025, який належить ОСОБА_4 .

З наявного в матеріалах справи листа вих. №1/28/08/25-1 від 28.08.2025 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях вбачається, що згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів:

- 15.08.2025 право власності на транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY», 2016 року випуску, з ОСОБА_2 перереєстроване на ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу;

- 14.08.2025 право власності на транспортний засіб марки «BMW 740I», 2001 року випуску, з ОСОБА_2 перереєстроване на ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу.

Отже, відповідачі можуть вчинити дії, спрямовані на відчуження заначених транспортних засобів, які є предметом спору у справі.

Враховуючи наявність спору між сторонами, наявність ризику того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у справі, суд вважає, що наявні підстави для вжиття заходу забезпечення позову у виді накладення арешту на транспортні засоби.

Захід забезпечення позову у виді накладення арешту на спірні транспортні засоби є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки вжиття такого заходу забезпечення позову не обмежить права володіння і користування майном та лише тимчасово обмежить права щодо розпорядження майном, в той час як вжиття такого заходу забезпечить можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі задоволення позову.

Обставини, за яких є обов`язковим застосування зустрічного забезпечення, не встановлені.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 149, 150, 151, 153, 258-261, 352-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Логовського Віталія Віталійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки TOYOTA модель CAMRY, 2016 року випуску, колір чорний, VIN код: НОМЕР_2 ), об`єм двигуна 2494 см.куб.

Накласти арешт на транспортний засіб марки BMW модель 740I, 2001 року випуску, колір чорний, VIN код: НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_4 , об`єм (потужність) двигуна 4398 см.куб.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову, і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Суддя Юлія ЧОРНУХА