Провадження № 2/756/1269/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року суддя Оболонського районного суду м.Києва Майбоженко А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 101911783 від 03.05.2021 року у загальній сумі 36 520 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. та судовий збір.

У обґрунтування позову позивач зазначив, що 03.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 101911783, відповідно до умов якого відповідачу перераховано грошові кошти на картковий рахунок у сумі 8000,00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору.

29.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги за кредитним договором №101911783, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача.

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідно до умов якого, позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 101911783 від 03.05.2021.

В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 36 520 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 8 000 грн.; заборгованість за відсотками становить 27 000 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1 520 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн.

Згідно Додатку №1 до Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 36 520 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 8 000 грн.; заборгованість за відсотками становить 27 000 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1 520 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 20.11.2024 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України.

19 лютого 2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 про визнання кредитних договорів недійсними (нікчемними), неукладеними, в якій він вимагає перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, поновити строк для пред`явлення зустрічного позову та визнати відповідні кредитні договори недійсними (нікчемними), неукладеними та визнати безпідставно нараховані відсотки за весь період користування грошовими коштами.

Ухвалою суду від 04.03.2025 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 про визнання кредитних договорів недійсними (нікчемними), неукладеними - залишено без рухута надано йому строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвалою суду від 12.08.2025 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 про визнання кредитних договорів недійсними (нікчемними), неукладеними - повернуто позивачу.

09.03.2025 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання, в якому він просив суд врахувати його заперечення щодо стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1 520 грн., посилався на позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, в якій було зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Крім того, у клопотанні від 31.01.2025 відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог по сплаті процентів за користування кредитом після граничної дати його повернення (18.05.2021 року) у зв`язку з тим, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (п. 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16), а також заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, реальності наданих послуг, складності справи, в зв`язку з чим відповідач просить суд відмовити позивачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, або зменшити її розмір.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.10.2025 замінено позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 101911783, відповідно до умов якого відповідачу були надані грошові кошти в сумі 8 000 грн на строк - 15 днів (п.1.1., 1.2 Договору).

Договір укладено на підставі пропозиції кредитодавця, яка розміщена в його інформаційно-телекомунікаційній системі та доступна через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1 Договору), на наступних умовах.

Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. ( пункт 1.1).

Сума кредиту становить 8000 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 15 днів з 03.05.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 18.05.2021. загальні втрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити Позичальник за цим Договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 4 250 грн. в грошовому виразі та 177 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 12520.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

Позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.2, 1.6 Договору відповідно (пункт 2.2.1).

Нарахування Позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо) (пункти 2.2.2. - 2.2.3. Договору).

Пролонгація строку кредитування визначена пунктом 2.3 кредитного договору.

Згідно з п. 2.3.1. Договору, позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку Заборгованості по кредиту.

Пунктом 2.3.1.2. визначено умови пролонгації на стандартних (базових) умовах, відповідно до якого, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору.

Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого пунктом 1.4. договору (пункт 2.4.1).

Пунктом 3.3.2. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору.

У разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартно (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця (пункт 4.2 Договору).

Відповідно до Графіку розрахунків, який є додатком №1 до Договору встановлено дату платежу 18.05.2021, до сплати: кредит в сумі 8 000 грн., проценти в сумі 3 000 грн., комісія за надання кредиту 1 520 грн., разом 12 520 грн.

ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання та перерахувало відповідачу обумовлену договором суму, що підтверджується платіжним дорученням №27304159 від 03.05.2021 року про перерахування на рахунок ОСОБА_1 коштів згідно з договором № 101911783 в сумі 8000 грн.

29.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір відступлення прав вимоги №05Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, зокрема і за кредитним договором № 101911783 від 03.05.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 у загальному розмірі 36 520 грн., що підтверджується копією вказаного договору, Витягом з додатку до договору відступлення прав вимоги №05Т від 29.07.2021.

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» було укладено Договір факторингу № 1/15, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, зокрема і за кредитним договором № 101911783 від 03.05.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 у загальному розмірі 36 520 грн, що підтверджується копією вказаного договору, Витягом з додатку до Договору факторингу 31/15 від 24.01.2022.

Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, однак зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, не виконані.

Таким чином, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Станом на дату звернення до суду умови договору відповідачем не виконувались, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, загальний розмір якої становить 36 520грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000,00 грн; заборгованість за відсотками - 27 000 грн, заборгованість за комісією - 1520 грн.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З наведеного убачається, що сторони погодили укладення кредитного договору в електронній формі, що узгоджується із п. 6.1. Кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, умови договору позивачем виконані, грошові кошти відповідачу перераховані на банківську карту, номер якої наданий відповідачем.

Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вже зазначалося, згідно з пунктом 3.3.2. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору.

Пунктом 1.6 Кредитного договору сторони погодили, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована, особливості нарахування процентів визначені п.п 2.2, 2.3 цього Договору.

Пунктом 4.2 Договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору визначено право Кредитодавця нарахування процентів.

За таких обставин, зважаючи на те, що визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, ураховуючи невиконання ОСОБА_1 умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, позикодавець правомірно нарахував проценти за базовою ставкою згідно п. 1.6. Договору протягом 60 днів, з дати повернення кредиту, тобто з 18.05.2021 по 17.07.2021 та сплати всіх платежів, що узгоджується з п. 2.2.3 Кредитного договору та не суперечить положенням, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у цій частині.

При цьому, суд зазначає те, що положенням п. 2.2.3, 4.2 Кредитного договору сторони погодили альтернативні умови нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання за договором за вибором позикодавця: в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, що узгоджується із ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку або фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» така форма витрат, як комісія за надання кредиту встановлена на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Таким чином, підписавши кредитний договір у електронній формі, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання, а отже в силу ст. 625 ЦПК України він є обов`язковим до виконання, а не окремі його частини.

З врахуванням наведеного та беручи до уваги положення Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає наявність правових підстав для стягнення комісії за надання кредиту, а тому доводи відповідача в цій частині суд не приймає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вказаний договір факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судом було встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором та відповідно до умов договору відступлення права вимоги, Витягом з додатку до договору відступлення прав вимоги №05Т від 29.07.2021, Витягом з додатку до Договору факторингу 31/15 від 24.01.2022, а також розрахунку заборгованості сформованої 29.07.2021 первинним кредитором ТОВ «Мілоан» сума боргу ОСОБА_1 перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» становить 36 520 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 8 000 грн.; заборгованість за відсотками становить - 27 000 грн., заборгованість за комісією - 1520 грн.

На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості.

Стороною відповідача не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він з ТОВ «Мілоан» не укладав кредитний договір, вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, доказів того, що персональні дані відповідача (паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки, на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариством для укладення договору від його імені, відповідачем до суду не надано. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався.

Відповідач звернувся до суду із клопотаннями про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за кредитним договором та комісії за надання кредиту і зустрічною позовною заявою, в якій оскаржував правомірність укладених договорів, однак жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог ним суду не надано.

Матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит/позику за вищевказаним договором, проте не виконував взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, кошти в повному обсязі не повернув(доказів погашення заборгованості суду не надано).

Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім цього, між ТОВ «ФК «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М. укладено Договір про надання правової допомоги № 43657029 від 07.08.2024.

За змістом цього договору, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами.

Згідно з пунктом 4.1 Договору загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження) згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.8 даного Договору, а також гонорар, визначений у п 4.9 даного Договору.

Відповідно до п. 4.9 Договору у разі прийняття судом по матеріалам позовної заяви позитивного рішення, клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката 6000 грн.

30.09.2024 року ТОВ «ФК «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М. підписано Додаткову угоду № 101911783 до Договору 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 та Акт № 101911783 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг). Також представником наданий детальний опис робіт, наданих послуг ТОВ «ФК «Пінг-Понг» за договором.

За змістом цих документів сторонами договору про надання правової допомоги погоджено кількість та вартість юридичних послуг стосовно супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Загальний розмір витрат на правову допомогу 6000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17.

Враховуючи викладене, клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, суд вважає правильним визначити розмір витрат, які підлягають стягненню з відповідача на рахунок позивача у розмірі 3000 грн.

Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279,354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за Договором про споживчий кредит №101911783 від 03.05.2021 у розмірі:

-8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок - заборгованості за тілом кредиту;

-27 000 (двадцять сім тисяч) гривень 00 копійок - заборгованість за відсотками;

-1 520 (одна тисяча п`ятсот двадцять) гривень 00 копійок - заборгованість за комісією.

-2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) гривні 40 копійок - судового збору;

-3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», , адреса місцезнаходження - 01011 м. Київ, вул. Рибальська, буд. 22.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.М. Майбоженко