ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/31995/24

Провадження № 22-ц/820/2009/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/31995/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Возняк Альою Гюндузовною, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2025 року, в складі судді Чевилюк З.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку площею 0,25 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером :01:001:0065, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,25 га, передану для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :01:001:0064, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, село Антонівка.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 11 квітня 2019 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого заповіла будинок за адресою: АДРЕСА_1 , своїй онуці ОСОБА_1 25 червня 2020 року рішеннями сорок другої сесії Чорноострівської селищної ради №181 та №246 передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку (кадастровий номер :01:001:0064) площею 0,2500 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства с. Антонівка, Хмельницького району, Хмельницької області та земельну ділянку (кадастровий номер :01:001:0065), площею 0,2500 га, із земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 .

Зазначені земельні ділянки були передані для обслуговування саме будинку АДРЕСА_1 , були зареєстровані після написання заповіту 25.06.2020.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. 18.09.2024 ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Повідомленням державного нотаріуса Хмельницької районної державної нотаріальної контори Ференс Ю.В. було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки бабуся ОСОБА_1 отримала за життя, але через рік після складання заповіту, і дані земельні ділянки передані для будівництва і обслуговування спадкового будинку, а тому мають бути включені до спадщини особи, зазначеної у заповіті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у зв`язку з відсутністю заповідальних розпоряджень щодо спірних земельних ділянок для ОСОБА_1 , а також з врахуванням черговості спадкування, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 , отримавши у спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є єдиним власником зазначеного житлового будинку. Апелянтка, посилаючись на норми ЦК України, ЗК України та правові позиції Верховного Суду, зазначає, що земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що була надана спадкодавцю у власність у межах нормативів, на якій розташований успадкований будинок, інші будівлі та споруди, переходить у власність спадкоємців за заповітом, якщо у заповіті спадкодавцем висловлена воля лише відносно житлового будинку, інших будівель та споруд.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 12 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апелянтка ОСОБА_1 та її представник адвокат Возняк А.Г. про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про дату, час і місце слухання справи належним чином повідомлені, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Спадщину за законом та за заповітом прийняли ОСОБА_2 , ОСОБА_3 діти померлої ОСОБА_4 . Спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 прийняла її онука ОСОБА_1 , якій видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 вересня 2024 року щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту від 11 квітня 2019 року, посвідченого старостою сіл Антонівка, Катеринівка Батурко Л. та зареєстрованим в реєстрі за №06, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 .

Згідно із заповітом від 20 січня 2003 року, посвідченим секретарем Антонівської сільської ради Нагорнюком О.М. та зареєстрованим в реєстрі за №07, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_5 все господарство, яке за нею рахується (хлів, розпочате будівництво житлового будинку).

Відповідно до заповіту від 01 вересня 2020 року, посвідченого старостою сіл Антонівка, Катеринівка Батурко Л. та зареєстрованим в реєстрі за №17, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 земельну ділянку (пай).

Згідно із заповітом від 03 вересня 2020 року, посвідченим старостою сіл Антонівка, Катеринівка Батурко Л. та зареєстрованим в реєстрі за №18, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , земельні ділянки з кадастровим номером :03:007:0037, :03:007:0038, :04:007:0055, :03:002:0082; ОСОБА_3 земельні ділянки з кадастровим номером :03:007:0035, :03:007:0036.

25 червня 2020 року рішеннями сорок другої сесії Чорноострівської селищної ради №246 та №181 передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку (кадастровий номер :01:001:0064), площею 0,2500 га, із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства с. Антонівка, Хмельницького району, Хмельницької області та земельну ділянку (кадастровий номер :01:001:0065), площею 0,2500 га, із земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 .

Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується реєстрація за ОСОБА_4 права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0064 та :01:001:0065 17 серпня 2020 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку з відсутністю заповідальних розпоряджень щодо спірних земельних ділянок для ОСОБА_1 , а також з врахуванням черговості спадкування, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Згідно з частиною 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Вказані норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані.

Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 121 ЗК України розмір земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на отримання якої із земель державної або комунальної власності мають право громадяни України, у селах становить не більше 0,25 гектара.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі №642/3950/17.

Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 120 ЗК України особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником (законним користувачем) відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд.

Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року у справі №675/2372/16.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що за життя спадкодавцю ОСОБА_4 рішенням сорок другої сесії Чорноострівської селищної ради від 25.06.2020 №181 передано у власність земельну ділянку (кадастровий номер :01:001:0065), площею 0,2500 га, із земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровано 17 серпня 2020 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0065.

Відповідно до заповіту від 11 квітня 2019 року, посвідченого старостою сіл Антонівка, Катеринівка Батурко Л. та зареєстрованим в реєстрі за №06, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 , якій видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 вересня 2024 року.

Враховуючи, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою в залежності від того, на якому праві земельна ділянка належала спадкодавцю на момент відкриття спадщини, а позивачка є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , прийнявши спадщину після смерті баби, то вона має право на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0065, на якій цей будинок розташований.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0065, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки на цій земельній ділянці розташований житловий будинок позивачки, а земельна ділянка, площею 0,25 га, призначена саме для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, власником яких є позивачка.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в задоволенні позовних вимог про визнання права на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0064, площею 0,2500 га, із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства с. Антонівка, Хмельницького району, Хмельницької області, слід відмовити, оскільки спірна земельна ділянка не є об`єктом спадкування і не увійшла до спадкової маси, що свідчить про відсутність права у позивачки стосовно неї.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку, з кадастровим номером :01:001:0065,з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Возняк Альою Гюндузовною, задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0065, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номером :01:001:0065, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 250).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2025 року.

Судді: Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко