Справа № 372/3609/25
Провадження № 2-1850/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Тиханського О.Б.

за участю секретаря судового засідання Денисенко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівської міської ради Київської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2025 позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він звернувся до державного нотаріуса Обухівської ДНК Коваленко Л.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) для оформлення своїх спадкових справ після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Зазначена земельна частка (пай), розміром 2,50 умовних кадастрових гектарів, була наділена при розпаюванні КСП ім.. І.Ф. Кабанці батьку спадкодавця, ОСОБА_3 , спадщину після смерті якого ОСОБА_2 прийняв, проте не оформив свої спадкові права.

Листом від 24.10.2024 № 846 державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 , було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі того, що сертифікат на земельну частку (пай) серія РН № 323162, зареєстрований 06.07.2004 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6482, тобто, після смерті ОСОБА_3 .

На підставі розпорядження Обухівської райдержадміністрації від 07.08.2003 № 413 був виготовлений сертифікат на земельну частку (пай) серія РН № 323162 на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрований 06.07.2004 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6482, тобто, після його смерті.

Згідно з довідкою від 22.08.2024 № 4, виданої виконавчим комітетом Обухівської міської ради на звернення ОСОБА_1 , за ОСОБА_3 закріплено земельну частку (пай) площею 2,50 в умовних кадастрових гектарах за № 244.

Отже, сертифікат на право на земельну частку (пай) має не правовстановлююче, а правопосвідчуюче значення, тобто право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом або державним актом.

Хоча сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 323162 на ім`я ОСОБА_3 був зареєстрований лише 06.07.2004 року, і не міг бути ним отриманий, оскільки він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право колективної власності на землю КСП ім. І.Ф. Кабанця було посвідчено державним актом від 25.07.1995 року

З довідки, виданої Обухівською міською територіальною громадою від 28.08.2024 № 231, вбачається, що на день смерті спадкодавця він разом проживав з сином, ОСОБА_2 . Тобто, ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , що підтверджується і свідоцтвом на спадщину за заповітом на інше спадкове майно.

Відтак, син ОСОБА_2 був єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, однак не оформив спадкових прав за життя на земельну частку (пай).

Після смерті дядька ОСОБА_2 позивач прийняв спадщину, але не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі на земельну частку (пай) через відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

На підставі викладеного позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах у землях колективної власності КСП ім.. І.Ф. Кабанця (с. Слобідка, Обухівського району Київської області) ділянка № 244 на схемі поділу земельних часток (паїв), після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дядька ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 01 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено по справі підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 05 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, при цьому просять прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Обухівської державної нотаріальної контори, Коваленко Л.О., місцезнаходження: м. Обухів, вул. Володимира Чаплінського, 3-А, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) для оформлення своїх спадкових прав після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Зазначена земельна частка (пай), розміром 2,50 умовних кадастрових гектари, розміщена в межах Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області, була наділена при розпаюванні КСП ім. І.Ф. Кабанця батьку спадкодавця, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після смерті якого ОСОБА_2 прийняв, проте не оформив своїх спадкових прав.

Листом від 24.10.2024 № 846 державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 , було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі того, що сертифікат на земельну частку (пай) серія РН № 323162, зареєстрований 06.07.2004 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6482, тобто, після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та доданих до нього документів, ОСОБА_3 з 1946 року до моменту виходу на пенсію у 1989 році був членом КСП ім. І.Ф. Кабанця, що підтверджується довідками КСП ім. І.Ф. Кабанця, трудовою книжкою колгоспника.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КСП ім. І.Ф. Кабанця реорганізовано на СТОВ «Краснослобідське», яке припинено у 2010 році.

Державний акт на право колективної власності на землю було видано КСП ім. Кабанця, 25.07.1995 року, але отримати його копію разом із списками осіб, що додаються до нього позивач не має можливості, через їх відсутність в архівних установах. У колективну власність КСП ім. Кабанця були передані землі, які підлягали розподілу між його членами, до яких належав і батько спадкодавця, ОСОБА_3 .

Архівним відділом Обухівської районної державної адміністрації (лист від 28.11.2024 № 05-02/832) було надано копію протоколу №3 засідання правління КСП ім. І.Ф. Кабанця (с. Красна Слобідка) від 24.02.1997 року та повідомлено, що зазначені у протоколі списки членів КСП, які мають право на одержання земельної частки паю, у документах фонду відсутні та на зберігання від КСП ім. І.Ф. Кабанця не надходили. Також архівним відділом Обухівської районної державної адміністрації було надано копію протоколу 2 сесії Краснослобідської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області 22 скликання від 14.06.1995 з рішенням «Про передачу землі у колективну власність КСП ім. І.Ф. Кабанця».

Крім того, архівним відділом Обухівської районної державної адміністрації повідомлено, що державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. І.Ф. Кабанця та список осіб - членів КСП, що до нього додається, на зберігання не надходили.

За інформацією ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (лист від 19.11.2024 № 29-10-0.331-11226/2-24), в архіві Відділу № 6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин примірник Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. І.Ф. Кабанця, с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області, список громадян-членів КСП ім. І.Ф. Кабанця, який є додатком до цього акту, відсутні.

За інформацією ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (лист від 21.04.2025 № 29-10-0.331-3824/2-25), у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Відділу № 6 наявна Науково-технічна документація по паюванню земель, переданих в колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству ім. І. Ф. Кабанця Обухівського району Київської області; Науково технічна документація по розробці проекту роздержавлення та формування колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства імені Кабанця Обухівського району Київської області; Науково технічна документація по виготовленню державних актів на право колективної власності та постійного користування землею колективного сільськогосподарського підприємства ім. Кабанця Обухівського району Київської області; відсутня схема поділу земель колективної власності КПС імені Кабанця, с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області на земельні частки (паї).

Рішенням 3 сесії 22 скликання Обухівської районної ради народних депутатів від 26.05.1995 № 43 було затверджено проект роздержавлення та формування колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства імені І.Ф. Кабанця, розроблений Київським відділення інституту землеустрою.

Відповідно до розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 21.03.1997 року №128 «Про затвердження науково-технічної документації по паюванню сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність КСП ім. І.Ф. Кабанця Обухівського району», були розпайовані землі, що належали на праві колективної власності КСП ім. І.Ф. Кабанця, було затверджено технічну документацію по паюванню сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність КСП ім. І.Ф. Кабанця та доручено Київському відділенню інституту землеустрою виготовити членам КСП ім. І.Ф. Кабанця сертифікати на право на земельну частку (пай).

07.08.2003 року Обухівською районною державною адміністрацією було видане розпорядження № 413 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 21.03.1997 № 128 та надання земельних часток (паїв) НОМЕР_1 членам колишнього КСП ім. І.Ф. Кабанця (правонаступник ТОВ «Краснослобідське»)», згідно з яким особам, які не були внесені в перелік розпорядження № 128, але мали право на отримання земельної частки (паю) було надано право на отримання земельної частки (паю). У додатку до цього розпорядження серед помилково пропущених громадян під номером 164 зазначено ОСОБА_3 , що підтверджується архівним витягом.

На підставі розпорядження Обухівської райдержадміністрації від 07.08.2003 № 413 був виготовлений сертифікат на земельну частку (пай) серія РН № 323162 на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрований 06.07.2004 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6482, тобто, після його смерті.

Згідно з довідкою від 22.08.2024 № 4, виданою виконавчим комітетом Обухівської міської ради на звернення позивача, за ОСОБА_3 закріплено земельну частку (пай) площею 2,50 в умовних кадастрових гектарах за № 244.

Сертифікат на право на земельну частку (пай) має не правовстановлююче, а правопосвідчуюче значення, тобто право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом або державним актом.

Згідно з вимогами статей 22, 23 Земельного кодексу України та зазначеного Указу, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту.

Хоча сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 323162 на ім`я ОСОБА_3 був зареєстрований лише 06.07.2004 року, і не міг бути ним отриманий, оскільки він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право колективної власності на землю КСП ім. І.Ф. Кабанця було посвідчено державним актом від 25.07.1995 року. У 1995 році була розроблена науково технічна документація по виготовленню державних актів на право колективної власності та постійного користування землею колективного сільськогосподарського підприємства ім. Кабанця Обухівського району Київської області і рішенням 2 сесії 22 скликання Краснослобідської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області від 14.06.1995 КСП ім. І.Ф. Кабанця передано у колективну власність для сільськогосподарського виробництва землі площею 2800, 6 га. Зазначене беззаперечно свідчить про наявність у ОСОБА_3 права на земельну частку (пай), яке він набув за життя і входить до складу спадщини після його смерті.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. П.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР було передбачено, що вважається таким, що прийняв спадщину спадкоємець, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадщиною. З довідки, виданої Обухівською міською територіальною громадою від 28.08.2024 № 231, вбачається, що на день смерті спадкодавця він разом проживав з сином, ОСОБА_2 . Тобто, ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , що підтверджується і свідоцтвом на спадщину за заповітом на інше спадкове майно.

Відтак, син ОСОБА_2 був єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, однак не оформив спадкових прав за життя на земельну частку (пай).

Після смерті дядька ОСОБА_2 позивач прийняв спадщину, але не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі на земельну частку (пай) через відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

ОСОБА_3 був членом КСП ім. І.Ф. Кабанця, а тому набув право на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах з дня видачі державного акту на право колективної власності на землю, відповідно до положень ст. 1-3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем став його син, ОСОБА_2 , який і успадкував право на земельну частку (пай), але не оформив спадкових прав у встановленому законом порядку. У свою чергу, спадкоємцем останнього за заповітом є його племінник, позивач у справі, який, серед іншого, успадкував і право на земельну частку (пай), яке було успадковане ОСОБА_2 після смерті його батька, ОСОБА_3 .

Статтею 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а відповідно до ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно із ст. 3 ЦК України, позбавлення права власності є неприпустимим, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього, ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У відповідності до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Позивач не має можливості оформити право власності на земельну ділянку, так як спадкодавці не отримали правоустановчих документів на нього.

Статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.23 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Обухівської міської ради Київської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах у землях колективної власності КСП ім.. І.Ф. Кабанця (с. Слобідка, Обухівського району Київської області) ділянка № 244 на схемі поділу земельних часток (паїв), після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 28.10.2025.

Суддя: О.Б. Тиханський