Справа №: 398/2472/25
провадження №: 2/398/1902/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" жовтня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Москалик В. В.,

з участі секретаря судового засідання Таран І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права забудовника на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Боровський В.А., звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право забудовника житлового будинку та господарських будівель АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_4 , про що Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області складено актовий запис № 46 про смерть та видано відповідне свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 . Шлюбні відносини підтверджується свідоцтвом про одруження від 30.03.1971. На день смерті чоловіка, який був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним була зареєстрована та проживала позивач по справі ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою виконкому Новопразької селищної ради № 1277 від 24.12.2024. Заповіт чоловік не складав. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 . Позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Крім позивачки, спадкоємцями за законом першої черги є рідні сини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які спадщину не прийняли, заяв до нотаріуса не подавали, на неї не претендують, поновлювати строки прийняття не будуть. Спір між позивачкою та синами щодо спадщини відсутній. В березні 2025 року позивач звернулась до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок. Але розглянувши подані документи на житловий будинок, державний нотаріус Другої олександрійської державної нотаріальної контори листом-відповіддю від 04.03.2025 № 196/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з огляду на те, що відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно - житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 . І так дійсно, згідно виписки з протоколу засідання правління колгоспу ім. Мічуріна № 3 від 21.05.1971 року чоловікові позивачки ОСОБА_4 було виділено під індивідуальне будівництво земельну ділянку площею 0,07 га по АДРЕСА_1 . Згідно рішення виконкому Олександрійської районної ради від 15.07.1971 року № 96 дозволено забудову земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 0,07 га, видано дозвіл № 96 та свідоцтво про забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР, зі строком виконання робіт до липня 1973 року. На підставі вище зазначеного рішення чоловік разом з позивачкою збудували житловий будинок та господарські будівлі та почала постійно проживали. Згідно з рішенням Олександрійського районної ради № 1 від 14.01.1977 проведено перенумерація будинків та території Новопразької селищної ради, за яким будинок АДРЕСА_1 перенумеровано на будинок АДРЕСА_1 . Але вказане будівництво чоловік позивачки не здав в експлуатацію, не зареєстрував право власності і відповідно не отримав правовстановлюючих документів на права власності на житловий будинок та господарські будівлі згідно з чинним законодавством, що підтверджується архівною довідкою № 121 Олександрійського БТІ від 25.05.2025. Зазначені обставини свідчать про те, що будівництво житлового будинку здійснювалось на законним підставах не є самочинним.

Ухвалою суду від 01.07.2025 провадження по зазначеній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.09.2025 підготовче провадження по зазначеній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Боровський В.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про визнання позову та просили розгляд справи провести без їх участі.

Суд на підставі ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність вказаних осіб на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 30.03.1971 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини " ОСОБА_6 ", що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно з рішенням виконкому Олександрійської районної ради від 15.07.1971 № 96 дозволено забудову земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 0,07 га, видано дозвіл № НОМЕР_3 та свідоцтво про забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР, зі строком виконання робіт до липня 1973 року.

Відповідно до архівної довідки № 121 від 25.02.2025 право власності на будинок по АДРЕСА_1 за архівними даними КП "ОМБТІ" не зареєстроване.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району № 1277 від 24.12.2024 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На момент його смерті за вказаною адресою разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина - ОСОБА_1 , з 06.02.1984 до теперішнього часу.

Після смерті чоловіка позивач звернулася до державного нотаріуса Другої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадшину. Листом завідувача Другої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області № 196/02-31 від 04.03.2025, відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з огляду на те, що відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно - житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді на виконання ухвали суду від 12.09.2025 про витребування доказів, Друга олександрійська державна нотаріальна контора Кіровоградської області повідомила, що згідно алфавітних книг спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у вказаній нотаріальній конторі не заводилась.

Згідно з копією свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах забудовником будинку по АДРЕСА_1 зазначений ОСОБА_7 , згідно з копією дозволу № 46, виданого виконкомом Олександрійськох районної ради народних депутатів, строком до 15.07.1973 надано дозвіл ОСОБА_7 на виконання будівельних робіт по спорудженню індивідуального жилого будинку з надвірними будівлями нав присадибній ділянці АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району № 298 від 26.02.2025 згідно з рішенням № 1 від 14.01.1977, будинок АДРЕСА_1 , було перенумеровано на будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії технічного паспорта об`єкта нерухомого майна від 27.02.2025, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в графі інформація про замовника - ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивач ОСОБА_1 після смерті її чоловіка, будучи спадкоємцем першої черги за законом, після померлого ОСОБА_4 , яка спадщину у встановленому законом порядку прийняла, просить визнати за нею права і обов`язки забудовника житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 у справі № 6-2124цс15, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 у справі № 3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, зважаючи на визнання позовних вимог відповідачами суд дійшов висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог, оскільки позивачка набула право на успадкування прав та обов`язків забудовника житлового будинку, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки позивач не наполягає на стягненні судових витрат, суд вважає, що вони підлягають залишенню по фактично понесеним.

Керуючись ст. ст. 4-5, 10, 12-13, 19, 76-81, 89, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права забудовника на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право забудовника житлового будинку та господарських будівель АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вікторія МОСКАЛИК