У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"23" жовтня 2025 р. Справа № 597/1276/25

Суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Тренич А.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст.175 ЦПК України, а саме: в позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги стосовно визначення місця проживання дітей, а також відсутні докази, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В порушення зазначеної статті в позовній заяві не зазначені обставини наявності спору між сторонами щодо місця проживання дітей та докази, що їх підтверджують.

Відповідно до ч.1 ст.75 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з ч.1 ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

У прохальній частині позовної заяви позивач просить розірвати шлюб та визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2 , а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_1 .

До позовної заяви в якості доказу, додано копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , що викладене іноземною мовою, без будь-якого належно засвідченого перекладу на українську мову, що позбавляє суд можливості дослідити його зміст та надати відповідну оцінку щодо його належності та допустимості.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Суд зазначає, що згідно ст.95 ЦПК України, іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Верховний Суд України у листі «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 року року зазначив, що суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Отже, позивачу необхідно разом з документом, який викладено іноземною мовою, надати його нотаріально засвідчений переклад українською мовою.

В порушення ч.1 ст.188 ЦПК України, у позові не викладено обставин і не зазначено доказів, яким чином пов`язані між собою підстави виникнення або подані докази основної та похідної позовної вимоги, оскільки вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і вирішення позовної вимоги про розірвання шлюбу не залежить від вирішення позовної вимоги про визначення місця проживання дітей відповідно до вимог ст.161 СК України.

Крім того, при розгляді такого спору обов`язковим є залучення Органу опіки та піклування та надання ним відповідного висновку, тобто збільшується обсяг учасників процесу, що ускладнює вирішення справи в цілому. Спільний розгляд, різних не взаємопов`язаних між собою позовних вимог, може ускладнити вирішення справи. При цьому, в справах про розірвання шлюбу, передбачена можливість надання сторонам строку для примирення та зупинення в зв`язку з цим провадження у справі, що в свою чергу не передбачено при розгляді справ про визначення місця проживання дітей, і як наслідок, може призвести до безпідставного затягування розгляду позовної вимоги про визначення місця проживання дітей, тому зазначені вище вимоги повинні розглядатися окремо.

Таким чином, у позовній заяві не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, які не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу, не залежить від правильності позовних вимог про визначення місця проживання дітей. Крім того, як вже зазначено вище, строки розгляду позовних вимог про розірвання шлюбу і позовних вимог про визначення місця проживання дітей, є різними.

З позовної заяви не вбачається, що між подружжям існує спір про визначення місця проживання дітей, позивач не вказує, чи зверталась вона або відповідач до Органу опіки та піклування з питань визначення місця проживання дітей, які заходи Органом опіки та піклування вживались.

Зазначаючи у позові дві позовні вимоги, позивач сплачує судовий збір лише за одну позовну вимогу (розірвання шлюбу). Поза увагою залишає позовну вимогу про визначення місця проживання дітей, що потребує додаткової сплати судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Також, при визначенні місця проживання дітей, у якості третьої особи мають залучатися Орган опіки та піклування, на території якої проживають діти з наданням відповідних доказів, що підтверджують позовну заяву по даним позовним вимогам, однак не надання таких доказів суперечить п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для подання уточненої позовної заяви з урахуванням доплати судового збору, та визначення кола учасників справи за другою позовною вимогою з наданням висновку Органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей або подання уточненої позовної заяви відносно лише однієї першої вимоги про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст.175,185,188 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя А.Г. ТРЕНИЧ