2/465/3534/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22.10.2025 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.,

з участю секретаря судових засідань Безпяткової Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що 25 липня 2024 року відповідно протоколу загальних зборів №1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». Наказом №55-к від 25 липня 2024 року на виконання протоколу загальних зборів №1706 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства.

17.05.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №161664, відповідно до індивідуальної частини якого ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу позику у сумі 7000 грн. Договір про надання фінансового кредиту №161664 від 19 жовтня 2018 року укладений в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Вказує, що ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Він Фінанс».

12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 12 квітня 2018 року укладено додаткову угоду №6 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №7 від 08.10.2018 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №161664 від 17.05.2018 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс»).

Стверджує, що відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 16160,00 грн., а саме: сума основного боргу 4000,00 грн., сума боргу за процентами 2160,00 грн., сума боргу за пенею і штрафами 10000,00 грн.

Також, позивачем в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних. Зокрема, згідно з наведеними позивачем розрахунками розмір інфляційних витрат за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року становить 3533,62 грн., а розмір 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року становить 1455,73 грн.

Відтак загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №161664 від 17.05.2018 року становить 21149,35 грн.

Щодо строків позовної давності посилається на позицію Верховного суду, викладену в постанові у справі №679/1136/21 від 7 вересня 2022 року щодо застосування пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX вказуючи, що з врахуванням такої строк на звернення до суду із позовною заявою, який настав під час дії обмежень карантинного характеру, має бути продовженим. Крім цього позивач вказує, що введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом. Також звертає увагу на п. 19 розділу «Прикінцеві положення» ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, просить поновити строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №161664 від 17.05.2018 року; стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» заборгованість за кредитним договором №161664 від 17.05.2018 року у загальному розмірі 21149,35 грн., яка складається з: суми заборгованості 16160,00 грн., суми інфляційних втрат 3533,62 грн., суми 3% річних 1455,73 грн., а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено проведення засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив справу розглядати без участі представника позивача, у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідач в судові засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подала.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.05.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №161664, відповідно до умов якого відповідач отримав у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п. 1.1 договору).

Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: 0,9% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (328,50 % річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору (п. 1.2).

Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Кредит надається строком на 30 днів (п. 1.4).

Кредит надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок клієнта, або здійснення грошового переказу на ім`я клієнта через внутрішньодержавні платіжні системи (п. 1.5).

У випадку прострочення повернення суми кредиту за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплатити товариству: пеню в розмірі 3% від суми кредиту за кожний день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення, строк нарахування пені не може перевищувати 90 днів; на 4 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 100 грн.; на 30 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 300 грн.; на 90 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн. (п. 4.4).

Згідно з довідкою ТОВ «Авентус Україна» договір зі сторони позичальника було підписано електронним підписом, що створений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який сформовано автоматично на стороні товариства та направлено позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству (одноразовий ідентифікатор) відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до листа ТОВ «Авентус Україна» №4844/25-Е від 22 травня 2025 року щодо даних, які підтверджують видачу на платіжні карти клієнтів онлайн кредитів, таким було перераховано кошти відповідачу ОСОБА_1 за договором №161664 транзакцією з ідентифікатором «creditplus-332326».

При цьому відповідно до листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №5606-ВП від 22 травня 2025 року останнім та підставі угоди на переказ коштів №ВП-200417-1 від 20 квітня 2017 року було здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» ряд успішних переказі коштів на картки клієнтів, в тому числі 17 травня 2018 року платіж на суму 4000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 788740, номер транзакції в системі WayForPay creditplus-332326.

З картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за договором №161664 від 17 травня 2018 року щодо позичальника ОСОБА_1 вбачається, що останньою в визначений договором 30 денний строк, протягом якого їй на суму кредиту нараховувались проценти за звичайною ставкою, кредитні кошти та проценти за користування такими не було сплачено, у зв`язку з чим останній протягом 90 днів нараховувалась пеня та були нараховані штрафи згідно з визначеними договором умовами, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 16160,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2160,00 грн. сума заборгованості за процентами, 400,00 грн. штраф, 9600,00 грн. сума заборгованості за пенею.

12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу №1, за умовами якого ТОВ «Авентус Українп» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. В пункті 4.1 договору сторони визначили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

08 жовтня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено додаткову угоду №6 до договору факторингу №1 від 12 квітня 2018 року та відповідно до Реєстру прав вимог №7 від 08 жовтня 2018 року, підписаного сторонами на виконання умов договору факторингу №1, ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» зокрема право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №161664 від 17 травня 2018 року.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на дату відступлення прав вимоги, складеним ТОВ «Авентус Україна», щодо кредитного договору №161664, укладеного 17 травня 2018 року, дата переуступки права вимоги 08 жовтня 2018 року, сума боргу за тілом кредиту 4000,00 грн., сума боргу за відсотками 2160,00 грн., сума боргу за пенею та штрафами 10000,00 грн., сума загальної заборгованості 16160,00 грн.

25 липня 2024 року протоколом загальних зборів №1706 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вирішено перейменувати на ТОВ «Він Фінанс» та наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» №55-к від 25 липня 2024 року на виконання вказаного протоколу загальних зборів перейменовано з 25 липня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс».

При цьому з вказаних в позовній заяві розрахунків вбачається, що після набуття права вимоги до відповідача таким було нараховано інфляційні витрати за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 3533,62 грн. та 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 1455,73 грн., у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 21149,35 грн.

Суд звертає увагу на те, що з сторони відповідача будь-яких заперечень з приводу отримання кредиту по вищеописаному договору не надходило, доказів виконання взятих на себе зобов`язань по зазначеному договору суду не надано, альтернативного розрахунку заборгованості не надано та жодних заперечень щодо розрахунку, складеного позивачем, до суду не подано.

Відповідно до ст.ст.526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом норми ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачену договором заборгованість не погашено.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов`язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача, що стверджується копією описаного вище договору.

При цьому щодо строку пред`явлення позивачем до суду вимоги до відповідача слід зауважити наступне.

Так відповідно до положень ст. 256 ЦК України право особи на звернення до суду за захистом свого цивільного права або інтересу може бути реалізоване протягом визначеного законом строку (в межах позовної давності).

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Водночас ч. 5 даної статті Кодексу визначено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так, з встановлених судом обставин вбачається, що право звернення первісного кредитора до відповідача за вказаним договором виникло наступного дня після завершення строку нарахування платежів, визначених таким, у зв`язку з прострочення відповідачем повернення суми кредиту. З даним позовом правонаступник первісного кредитора ТОВ «Він Фінанс» звернулася до суду 18 липня 2025 року, тобто після спливу трьохрічного строку, якщо рахувати такий за загальними правилами.

Водночас, пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені в тому числі статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Окрім того пунктом 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції, що була чинною станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом, було визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Так Указом Президента України №64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України вказаний вище указ було затверджено.

Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, зокрема востаннє Указом Президента України від 14 липня 2025 року №478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №4524-IX від 15 липня 2025 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб і такий продовжує діяти на даний час.

Законом України від 14 травня 2025 року №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено, однак встановлено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Відтак вказаний Закон не має зворотної сили та до правовідносин у даній справі застосовуються вказані вище положення щодо зупинення перебігу позовної давності у період дії воєнного стану до набрання законної сили зазначеним Законом.

Відтак станом на час початку перебігу позовної давності для стягнення заборгованості договорами діяв карантин, відтак строк позовної давності був продовжений на строк такого, а у зв`язку з введенням воєнного стану 24 лютого 2025 року зупинений, відтак строк позовної давності за основною заборгованістю не сплив.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі №657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

В постанові Верховний Суд у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2024 року у справі №206/2984/23, вказав на те, що строки давності щодо вимог про стягнення сум за ст. 625 ЦК України, які не спливли 2 квітня 2020 року продовжуються на строк дії такого карантину.

Відтак станом на день звернення позивача до суду з даним позовом строк позовної давності щодо вимог такого не сплив, відтак підстави для поновлення такого, клопотання позивача є передчасним та не підлягає задоволенню.

З врахуванням наведеного та того, що відповідач допустив порушення строків повернення кредитних коштів, позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача в користь позивача нараховану заборгованість в загальному розмірі 21149,35 грн.

При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становлять 2422,40 грн. судового збору, понесення яких підтверджується платіжною інструкцією №161664 від 27 червня 2025 року, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., які підтверджуються договором про надання правової допомоги № 33 від 22 березня 2024 року та додатковою угодою до вказаного договору від 22 березня 2024 року, укладеними позивачем з АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» щодо стягнення кредитної заборгованості, та актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), складеним АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ» та ТОВ «ВІН ФІНАНС» 18 липня 2025 року.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 265, 273, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» про поновлення строку позовної давності відмовити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» заборгованість за кредитним договором №161664 від 17.05.2018 у розмірі 21149 (двадцять одна тисяча сто сорок дев`ять) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 (сорок) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. судових витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Мартьянова С.М.