Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/561/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року селище Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді Піщуліної І.С.,

з секретарем Ярошенко В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулось з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у сумі 18542 гривні 68 копійок, у тому числі: 5200 гривень заборгованість за тілом кредиту, 13342 гривні 68 копійок заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Також просило стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що 28 грудня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №204295087 (далі - Договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач, отримавши у кредит грошові кошти, зобов`язання за вказаним договором щодо їх своєчасного повернення не виконав, у результаті чого виникла заборгованість у вищевказаному розмірі. Окрім цього, на підставі укладених з позивачем договорів факторингу первісний та наступні кредитори відступили належне їм право вимоги, а позивач набув всі права кредитора за зазначеним вище кредитним договором й має право вимоги до відповідача.

Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім того, цією ж ухвалою було витребувано письмові докази у акціонерного товариства «Ощадбанк».

Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, просять розгляд справи здійснювати без його участі, відповідач щодо задоволення позову заперечує.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 28 грудня 2020 року відповідач в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» подав заявку на отримання кредиту, у якій зазначив свої персональні дані: прізвище, ім`я, по батькові, фінансовий номер телефону, електронну адресу, дату народження, РНОКПП, паспортні дані; адреси реєстрації та проживання; номер картки.

Цього ж дня 28 грудня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем в електронній формі було укладено договір №204295087.

Відповідно до пункту 1.1. Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 5200 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі «Правила»).

Згідно з пунктом 1.2. Договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником дисконтний період.

Пунктом 1.3. Договору сторони погодили, що встановлений в пункті 1.2. Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. При цьому сторони узгоджують, що кількість днів, на які продовжується дисконтний період дорівнює 30 днів.

Відповідно до пункту 1.4. Договору за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку:

виключно на період строку визначеного в пункті 1.2. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 622,20 процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним;

за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах пункту 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 622,20 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним;

у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому пунктом 1.3. Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 622,20 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.

Згідно з пунктом 1.7. Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:

зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;

з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 841,80 процентів річних, що становить 2,30процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Пунктом 1.8. Договору визначено, що проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4. та 1.7.2. Договору, нараховуються за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником.

Згідно з пунктом 4.2. Договору строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в пункті 1.2. Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п. 1.3. та п. 1.7. Договору. У будь-якому разі зобов`язання що виникли під час дій Договору діють до повного їх виконання.

За правилами пункту 4.4. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Вказані обставини підтверджуються копіями заявки на отримання грошових коштів в кредит від 28 грудня 2020 року, договору №204295087 від 28 грудня 2020 року, паспорту споживчого кредиту до договору №204295087 від 28 грудня 2020 року.

З довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що позичальник 28 грудня 2020 року підписав Договір №204295087 електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV24S9T, відправленим на номер телефону НОМЕР_1 .

Згідно з копією платіжного доручення від 28 грудня 2020 року, листа акціонерного товариства «Ощадбанк» №46/1211/119138/2025/БТ від 16 вересня 2025 року, копій меморіальних ордерів від 29 грудня 2020 року та 30 грудня 2020 року та виписки про рух коштів на рахунку 28 грудня 2020 року акціонерне товариство «Ощадбанк» перерахувало відповідачу на його рахунок, відкритий у цьому ж банку № НОМЕР_2 , до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_3 , фінансовий номер +181, кошти згідно Договору в сумі 5200 гривень.

28 листопада 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого перше відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а останнє у свою чергу прийняло права вимоги до боржників, про що свідчать копії договору факторингу з додатками до нього.

Згідно з пунктом 1.3. договору факторингу під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку (пункт 4.1. Договору), на підтвердження факту переходу права вимоги до відповідача надано копію реєстру прав вимоги №123 від 02 березня 2021 року (а.с. 67-68).

28 листопад 2019 року, 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено додаткові угоди №19, №26, №27, №31, №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопад 2018 року, відповідно до яких строк дії договору факторингу було продовжено до 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2023 року, 31 грудня 2024 року.

05 серпня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги, що підтверджується копією договору факторингу.

Згідно з пунктом 1.3. цього договору під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку (пункт 4.1. Договору), на підтвердження факту переходу права вимоги до відповідача надано копію реєстру прав вимоги №2 від 31 серпня 2023 року (а.с.69-70).

03 серпня 2021 року та 30 грудня 2022року між товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс`було укладено додаткові угоди №2 та №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, відповідно до яких строк дії договору факторингу було продовжено до 31 грудня 2022 року та 30 грудня 2024 року.

08 липня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, про що свідчать копії договору факторингу з додатками до нього, реєстру прав вимоги до договору факторингу №08/07/25-Е.

Цим договором факторингу передбачено, що право вимоги це права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договорів. За цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (пункт 1.1. Договору).

За пунктом 1.2. цього договору перехід права вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. На підтвердження на підтвердження факту переходу права вимоги до відповідача надано копію акту прийому-передачі Реєстру боржників від 08 липня 2025 року (а.с.76).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Проаналізувавши вказані норми законів, дослідивши письмові докази, суд вважає доведеним той факт, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено в електронній договір кредиту, за яким відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 5200 гривень.

Водночас, оцінюючи обґрунтованість позовних вимоги, суд зважає на таке.

Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За правилами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Судом встановлено, що Договір №204295087 був укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 28 грудня 2020 року, договір факторингу №28/1118-01, за яким товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», був укладений 28 листопада 2018 року, реєстр прав вимоги №123 за цим договором було передано від 02 березня 2021 року. Натомість, договір факторингу№05/0820-01, за яким товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» відступило право вимоги товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс», був укладений 05 серпня 2020 року.

З вказаних обставин слідує, що на момент укладення договору факторингу між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 ще не виникло кредитне зобов`язання, а отже, у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Крім того убачається, що на момент укладення товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» договору факторингу з товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс», першому не було передано право вимоги до відповідача товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» за реєстром прав вимоги, оскільки реєстр боржників за договором факторингу №28/1118-01 було складено 02 березня 2021 року.

Оскільки товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» право вимоги щодо відповідача, як боржника у зобов`язанні, не набуло, то таке право не могло бути передано цим товариством на підставі договору факторингу від 05 серпня 2020 року товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс», яке у свою чергу не передало таке право позивачу за договором факторингу.

Однією із засад цивільного судочинства є його диспозитивність.

З огляду на зазначений принцип, керуючись положеннями статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Аналізуючи докази у справі у їх сукупності й зважаючи на те, що позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги щодо відповідача за Договором від первісного кредитора товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до інших наступних кредиторів, й товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» зокрема, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача й відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 207, 514, 525-526, 530, 610-612, 625-626, 628, 631, 638-639, 1048, 1054, 1077, 1082 ЦК України, статтями 3, 10, 141, 259, 263, 265, 273, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №204295087, укладеним 28 грудня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , в сумі 18542 гривні 68 копійок, у тому числі: 5200 гривень заборгованість за тілом кредиту, 13342 гривні 68 копійок заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду до Житомирського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місцезнаходження: вул.Алматинська, будинок 8, офіс 310-а, м.Київ, 02090, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42986956.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне рішення суду проголошено та складено 24 жовтня 2025 року.

Суддя: Ірина ПІЩУЛІНА