КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 373/1294/25 Головуючий у суді І інстанції: Опанасюк І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Акціонерного товариства «Сенс Банк» на заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Проценко М.М. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 631279872HPLS, в якій просив стягнути із відповідача на користь АТ «Сенс Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 23.10.2019 року в розмірі 75448 гривень 33 коп., з яких: 48584 грн 86 коп. - прострочене тіло кредиту; 26863 грн 47 коп. - відсотки за користування кредитом

Крім того, представник позивача просить стягнути на користь АТ «Сенс Банк» судові витрати, які складаються з 2422 грн 40 коп. сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 6522 грн 70 коп.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 23.10.2019 року між АТ «Альфа-Банк», назву якого 12.08.2022 року рішенням загальних зборів акціонерів змінено на АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 , за її підписом, була укладена угода на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування банком фізичних осіб №631279872HPLS.

Згідно з умовами кредитного договору позивачем встановлено ліміт 200 000 гривень в межах якого відповідач має право здійснювати операції з використанням картки за рахунком наданого банком кредиту під операції з карткою; тип кредиту - відновлювальна лінія; мета кредиту - для особистих потреб; процентна ставка - 39,99% річних; тип процентної ставки - фіксована; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн.

АТ «Сенс Банк» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та відкрило їй кредитну лінію з лімітом в сумі 200 000,00 грн, які зараховані на кредитну картку World Debit Mastercard; рахунок НОМЕР_1 .

У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів у повному обсязі не виконала, внаслідок чого за договором виникла заборгованість у розмірі 75448 гривень 33 коп., з яких: 48584 грн 86 коп. - прострочене тіло кредиту; 26863 грн 47 коп. - відсотки за користування кредитом .

АТ «Сенс Банк» направляло ОСОБА_1 досудову вимогу про погашення наявної заборгованості за кредитним договором, однак вказана вимога залишилася без задоволення.

Заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Лойфер А.Е., який представляє інтереси Акціонерного товариства «Сенс Банк», подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та винести постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що позичальником були особисто підписані матеріали кредитної справи - оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії, анкета-заява, паспорт споживчого кредиту та інше, що підтверджує, що між сторонами був укладений кредитний договір, що сторонами були погоджені всі умови, що сторони, будучи вільними в укладенні договору та виборі контрагента, визначили, що всі відносини між сторонами, що не врегульовані угодою (офертою та акцептом), регулюються договором про банківське обслуговування, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, додатково до тих, що вказані в угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті банку: www.alfabank.ua

23.10.2019 року між позивачем та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту - «Максимум»; мета кредиту - для особистих потреб; ліміт кредитної лінії - у розмірі 200000,00 грн; процентна ставка - 39,99 % річних; тип процентної ставки - фіксована; тип картки - MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн.

Вказував, що особистий підпис позичальника в матеріалах кредитної справи (оферти, анкети - заяви, паспорту споживчого кредиту, довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб) договорі свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування, та про те, що акцепт пропозиції отримав у дату складання цієї оферти.

З виписки з рахунка приватного клієнта одержувача ОСОБА_1 за період з 23.10.2019 року по 02.03.2025 року, що містить інформацію про рух коштів, вбачається, що відповідач користувалась коштами на рахунку: поповнювала готівкою, знімала готівку в банкоматах, здійснювала перекази, розраховувалась в терміналах, та протягом усього періоду банк нараховував та списував з рахунку відсотки за кредит, відсотки за овердрафт, відсотки за прострочений овердрафт, відсотки та прострочений несанкціонований офердрафт, за обслуговування основної картки, нараховував заборгованість, зокрема нарахував по тілу кредиту - 48584,86 грн, по відсоткам - 26863,47 грн.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем не спростований та нею не оскаржувався, вказаний кредитний договір є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, відповідачем підтверджено акцепт публічної пропозиції укладенням договору між ним та AT «Альфа-Банк» (AT «Сенс банк»).

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що до позовної заяви представником позивача додано виписку по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 23.10.2019 року по 02.03.2025 року. Виписка містить особисті дані відповідача (прізвище, ім`я, по батькові та РНОКПП), разом з тим, дана виписка не містить будь-яких даних про встановлення на картці розміру кредитного ліміту, що зазначеній в позовній заяві (200000 грн 00 коп.), в Паспорті споживчого кредиту (8000 грн 00 коп.) чи розрахунку заборгованості (20000 грн 00 коп.). Будь-яких інших доказів на підтвердження даної обставини чи клопотань про їх витребування представником позивача подано не було.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що представником позивача не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту встановлення на відкритій на ім`я в відповідача картці кредитного ліміту за кредитним договором № 631279872HPLS від 23.10.2019 року.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6522 грн 70 коп. та сплаченого позивачем судового збору, суд першої інстанції керувався положенням ст. 141 ЦПК України та обгрунтовував свої висновки тим, що оскільки суд ухвалив рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід залишити за позивачем.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 23.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Альфа Банк» з офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту, на суму 200 000 гривень на умовах строковості, зворотності та платності. Оферта містить власноручний підпис позичальника. (а.с.9).

23.10.2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», підписанням якої підтвердила, що вказана анкета заява є акцептуванням публічної пропозиції, в розумінні ст. 642 ЦК України, її згодою на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» та отримання банківських послуг на умовах визначених публічною пропозицією за продуктами банку (а.с.10).

Відповідно до оферти ОСОБА_1 запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти з нею угоду про надання кредиту, шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку. Підставою для укладення вказаної угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Оферта містить умови споживчого кредиту: ліміт відновлювальної кредитної лінії 200 000 гривень; процентну ставку 39,99 % річних; тип процентної ставки -фіксований.

Також з наданого позивачем паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено максимальну суму кредиту 200 000 гривень, реальну річну процентну ставку 39,99 % річних (а.с. 12).

Отримання відповідачкою коштів за вказаним договором, а також користування кредитними коштами та сплата платежів підтверджується випискою по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard, за період з 23.10.2019 року по 02.03.2025 року, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитною карткою, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей. (а.с. 28-38).

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Відповідно до поданого представником позивача розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором № 631279872HPLS від 23.10.2019 року станом на 13 грудня 2024 року складає 75448 грн 33 коп., в тому числі прострочене тіло кредиту - 48584 грн 86 коп., відсотки за користування кредитом - 26863 грн 47 коп. (а.с. 19-21).

На адресу відповідача засобами поштового зв`язку була відправлена вимога про усунення порушень, відповідно до якої відповідачу необхідно було сплатити заборгованість за Кредитним договором № 631279872HPLS від 23.10.2019 року становить 75448 грн 33 коп. не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги (а.с. 22-27).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит, що підтверджується випискою за особовим рахунком.

Відповідно до ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і судової.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 22 липня 2020 року в справі № 210/1504/13-ц, від 03 грудня 2020 року в справі № 569/16767/16-ц, від 07 грудня 2022 року в справі № 953/1904/20, від 22 лютого 2023 року у справі № 159/36087/15-ц.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують погодження сторонами всіх істотних умов договору, факт надання позивачем відповідачу - ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними та не повернення відповідачем наданих позивачем коштів.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору, а саме виписка не містить будь-яких даних про встановлення на картці розміру кредитного ліміту, що зазначений в позовній заяві (200 000 грн), в паспорті споживчого кредиту (8000 грн) чи розрахунку заборгованості (200 000 грн), з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Альфа Банк» із офертою на укладання угоди на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200 000 гривень, за фіксованою процентною ставкою 39,99 % річних, із обов`язковим платежем в розмірі 5 % від суми загальної заборгованості, але не менше 50 гривень.

Відповідно до умов оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої відповідач отримав кредит в розмірі 200 000 гривень з фіксованою процентною ставкою 39,99% річних.

Отже, розмір відсоткової ставки був визначений при укладенні договору та погоджений відповідачем, також попередньо обумовлювався в паспорті споживчого кредиту.

У оферті зазначено про пропозицію укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ОСОБА_1 та банком. Того ж дня, банк акцептував пропозицію на наведених у оферті умовах.

Встановлено, що відповідачка користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що вбачається із виписки по рахунку з кредитною карткою, що у свою чергу підтверджує факт укладення кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи та виписки по особовому рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard кредитній ліміт за вказаною карткою неодноразово збільшувався.

З наданого АТ «Сенс Банк» розрахунку заборгованості, виписки по особовому рахунку вбачається, що станом на 13 грудня 2024 року у відповідачки виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 75448 грн 33 коп., в тому числі прострочене тіло кредиту - 48584 грн 86 коп., відсотки за користування кредитом - 26863 грн 47 коп..

Надана представником позивача виписка по рахунку містить інформацію, що банк нараховував та списував з рахунку відсотки за кредит, відсотки за овердрафт, відсотки за прострочений овердрафт, відсотки за прострочений несанкціонований овердрафт та комісію за обслуговування основної картки.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

З виписки з рахунка приватного клієнта одержувача ОСОБА_1 за період з 23.10.2019 року по 02.03.2025 року, що містить інформацію про рух коштів, вбачається, що відповідачка користувалась коштами на рахунку, зокрема поповнювала готівкою, знімала готівку в банкоматах, здійснювала перекази, розраховувалась в терміналах, та протягом усього періоду банк нараховував та списував з рахунку відсотки за кредит, відсотки за овердрафт, відсотки за прострочений овердрафт, відсотки та прострочений несанкціонований овердрафт, за обслуговування основної картки, нараховував заборгованість, зокрема нарахував по тілу кредиту - 48584,86 грн, по відсоткам 26863,47 грн.

Відповідачка не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «Сенс Банк» та не довела відсутність заборгованості.

Відповідачка допустила неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із положень ст.ст. 536, 1048, 1056-1 ЦК України та врахувати правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Що стосується судових витрат на правову допомогу понесених позивачем в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Звертаючись до суду першої інстанції, позивач у позовній заяві заявив вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6522,70 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу у матеріалах справи наявний договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року укладений між АТ «Сенс Банк» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» (а.с.39-46).

Відповідно до п. 3.1 договору про надання послуг № 1006 за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі:

за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375,00 грн;

за отримання рішення суду - 225,00 грн;

комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85%.

Таким чином, позивач заявляючи витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи за цією позовною заявою у розмірі 6522,70 грн, виходив з розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн+ 75448,33 грн х 7,85% = 6522,70 грн.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки викладені у постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Великої Палати Верховного Суду яка зазначила, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Таким чином, аналізуючи матеріали справи колегія суддів вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесений у суді першої інстанції, визначений адвокатом є дещо завищеним, враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості у розмірі 75448,33 грн, тобто справа відноситься до малозначних, сума заявлених витрат на правову допомогу у загальному розмірі 6522,70 грн є непропорційною щодо ціни позову, тому сума витрат на правову допомогу підлягає зменшенню до 3 500 грн.

Що стосується судових витрат в частині сплаченого позивачем судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн за подання позовної заяви (а.с. 60) та 3633,60 грн за подання апеляційної скарги на рішення суду (а.с. 94).

Оскільки, суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , з останньої підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 422, 40 грн та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.

Заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631279872 від 23.10.2019 року станом на 13 грудня 2024 року у розмірі 75 448 грн 33 коп. (сімдесят п`ять тисяч чотириста сорок вісім гривень тридцять три копійки), з яких 48584 грн 86 коп. - прострочене тіло кредиту, 26 863 грн 47 коп. - відсотки за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», , адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст постанови складено «23» жовтня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов