Справа № 201/2186/24
Провадження № 2/314/120/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Капітонова Є.М., секретар судового засідання Дерко В.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Мангушсько- Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення відомостей про батьківство з актового запису, звільнення від сплати аліментів та звільнення від заборгованості по сплаті аліментів на дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить:

-виключити з актового запису №2, складеного 24.02.2014 Виконавчим комітетом Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області відомості про батька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інші відомості при внесенні зміни в актовий запис про народження дитини - залишити без змін. У зв`язку із виключенням відомостей з актового запису звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати аліментів, зазначених рішенням Володарського районного суду Донецької області по цивільній справі №222/406/17, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно до повноліття дітей, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.05.2017 року;

-виключити з актового запису №2, складеного 14.01.2011 Виконавчим комітетом Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області відомості про батька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інші відомості при внесенні зміни в актовий запис про народження дитини - залишити без змін. У зв`язку із виключенням відомостей з актового запису звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати та заборгованості за аліментами згідно рішенням Володарського районного суду Донецької області по цивільній справі №222/406/17, які стягувались з нього на користь ОСОБА_2 щомісячно до повноліття ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.05.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.06.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного правління юстиції Донецької області, актовий запис №22.

Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

31.05.2017 рішенням Володарського районного суду Донецької області по цивільній справі №222/406/17 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Також було стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно до повноліття дітей, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.05.2017.

Батьком дітей записаний позивач. Однак позивач має сумніви щодо біологічного батьківства відносно дітей.

З метою спростувати свої сумніви та обґрунтованості заявлених вимог, позивач звернувся до суду з позовною заявою про оспорювання батьківства та припинення стягнення аліментів. Просив провести генетичну експертизу.

Ухвалою суду від 01.04.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

21.06.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного правління юстиції Донецької області, актовий запис №22.

Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

31.05.2017 рішенням Володарського районного суду Донецької області по цивільній справі №222/406/17 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Також було стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно до повноліття дітей, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.05.2017.

Батьком дітей записаний позивач. Однак позивач має сумніви щодо біологічного батьківства відносно дітей.

Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Уразі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини п`ятої статті 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування ДРТ відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Закріплення таких правових гарантій захисту прав дитини цілком логічне та обґрунтоване, оскільки, якщо чоловік добровільно визнав своє батьківство, знаючи про те, що він не є біологічним батьком, то його права не вважаються порушеними.

Відповідно до статті 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Особа, яка записана батьком дитини, відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення місіс особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішенця про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 СК України).

Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Законодавець обмежив право особи, записаної батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати, адже сумнівів у батьківстві відповідача вона не має. Просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.01.2025 клопотання представника позивача - адвоката Петрова Г.М. про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи - задоволено.

Провадження у справі було зупинене на час проведення експертизи.

24.04.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області по вказаній справі надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи, у зв`язку з неявкою сторін.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до статті 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Особа, яка записана батьком дитини, відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується (стаття 136 СК України).

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між собою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Згідно ч. 2, 4 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (справа «Калачова проти Російської Федерації» N 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення у процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом до досягнення дітьми повноліття, а тому відповідно до приписів статті 136 СК України мав право на оспорювання батьківства.

Позивач в обґрунтування своєї позиції заявив клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як роз`яснено у підпунктах 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно із якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення, у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Відповідач ОСОБА_2 була обізнана про наявність цивільної справи про оспорювання батьківства, була обізнана про призначення експертизи, обізнана про дату, час та місце проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи батьківства, систематично не з`являлась для забору біологічних зразків, що свідчить про її ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.

Системне та неодноразове нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо них.

Бездіяльність матері, а саме системне та неодноразове нез`явлення до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи, свідчить про небажання отримати точні висновки щодо походження її дитини від чоловіка, який звернувся до суду з позовом про виключення його як батька з актового запису про народження дитини, що надає суду можливість у порядку статті 109 ЦПК України визнати факт її походження не від особи, яка подала позов до суду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі N 149/2562/18 (провадження N 61-12881св19) вказано, що: "відповідно до статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі№ 447/218/13-ц (провадження № 61-6565св21).

Відповідач не надала суду жодного пояснення невиконання покладеного на неї судом обов`язку явки до експертної установи та не наведено жодної причини неможливості надання біологічних зразків дитини, що свідчить про умисне ухилення відповідача від надання експертам необхідних матеріалів.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити та виключити відомості про батьківство з акту про народження дитини.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 92 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.

Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20).

Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)).

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

З наведеного слідує, що факт оспорювання батьківства, з якого стягуються аліменти на користь матері на утримання дітей, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 10-13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити.

Виключити з актового запису №2, складеного 24.02.2014 Виконавчим комітетом Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області відомості про батька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інші відомості при внесенні зміни в актовий запис про народження дитини - залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати аліментів, зазначених рішенням Володарського районного суду Донецької області по цивільній справі №222/406/17, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно до повноліття дітей, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.05.2017 рок.

Виключити з актового запису №2, складеного 14.01.2011 Виконавчим комітетом Сєдовської селищної ради Новоазовського району Донецької області відомості про батька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інші відомості при внесенні зміни в актовий запис про народження дитини - залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати та заборгованості за аліментами згідно рішенням Володарського районного суду Донецької області по цивільній справі №222/406/17, які стягувались з нього на користь ОСОБА_2 щомісячно до повноліття ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.05.2017 року.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

День складення повного судового рішення - 29.10.2025

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Адреса реєсьрації АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог:

Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ЄДРПОУ 027, м. Дніпро, пл. Шевченка, буд.7;

Мангушсько-Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ЄДРПОУ 302, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 33.

Суддя Євген Миколайович Капітонов

29.10.2025