Справа № 954/1648/24
Номер провадження 2/954/662/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі: головуючого судді Гончаренка О.В., за участю секретаря судового засідання Посохіної О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову послався на те, що 10.06.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір № 205708746, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 23000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Гроші були перераховані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на рахунок відповідача через АТ «Таскомбанк». 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором №205708746. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, згідно умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором №205708746. 04.09.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 0409/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило, а ТОВ «Юніт Капітал» набуло права вимоги стягнення боргу за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором №205708746. Відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у розмірі 49440,80 грн., які складається із заборгованості за тілом кредиту 23000 грн.; залишку по несплаченим відсоткам за користування кредитом 26440,80 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 2422,40 гривень судового збору та 6000 грн. витрат на правову допомогу.

У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» - Тараненко А.І. надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у відзиві заперечила проти задоволення позову, повідомила суду, що не отримувала від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошових коштів, у тому числі і на банківську карту. Вказані у кредитному договорі номера телефонів, електронні адреси, номера банківських карток їй не належали і не належать. Також в договорі вказані дані паспорту, який на момент укладення кредитного договору був недійним, оскільки вона ще 11.09.2020 року змінила його на паспорт у виді ID-картки. У зв`язку із шахрайськими діями щодо неї, вона звернулася до Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, 20.07.2021 року були внесені відповідні відомості до ЄРДР.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 10.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 205708746, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 23000 грн., за сплатою відсотків за користування кредитом.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором №205708746.

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, згідно умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором №205708746.

04.09.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 0409/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило, а ТОВ «Юніт Капітал» набуло права вимоги стягнення боргу за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором №205708746.

За твердженням позивача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані Відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить Позичальнику. Відразу після вчинених дій Відповідача, 10.06.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 23000,00 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 , відкриту у АТ «Таскомбанк» що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Номер телефона Відповідачки був зазначений як НОМЕР_2 .

За клопотанням сторін судом була витребувана інформації з АТ «Таскомбанк» щодо предмету розгляду справи. З відповіді банку від 11.08.2025 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) не емітувалась платіжна картка № НОМЕР_4 . В АТ «ТАСКОМБАНК» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) оформлено банківські платіжні картки № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 . На рахунок, операції по якому можуть здійснюватися за допомогою картки НОМЕР_4 , яка не належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), 10.06.2021 здійснено безготівкове зарахування коштів в сумі 23 000,00 гривень. Підтвердити вказаний в позові номер платіжного доручення банк не може, номер телефону НОМЕР_2 був фінансовим номером телефону за рахунком - маска картки НОМЕР_4 . Вищезазначений номер телефону не знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ). Банком суду надано реєстр, що підтверджує переказ коштів 10.06.2021 в сумі 23 000,00 гривень у відповідності до договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» () та АТ «ТАСКОМБАНК». ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в АТ «ТАСКОМБАНК» закрито поточні рахунки в гривнях, операції по якому можна здійснювати за допомогою банківської платіжної картки НОМЕР_5 в гривнях, вищезазначені банківські платіжні картки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) є миттєвими неперсоніфікованими міжнародними платіжними картками, ймовірно, картки отримувались за партнерською програмою «Кредит маркет». Номер телефону, який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та закріплений з 11.04.2018 за банківськими картками зазначений НОМЕР_7 , зміни номеру телефону не було. Також банком надано виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 10.06.2021 року по 16.04.2025 року, згідно якої Відповідачка не отримувала коштів у розмірі 23000грн. від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Згідно ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Позивачем не надано суду належних доказів про перерахування кредитних коштів з рахунку первісного кредитора на рахунок позичальника та відповідача по справі. Позивачем не надані первинні фінансові бухгалтерські документи які б підтвердили таке перерахування.

Згідно правового висновку Верховного Суду України викладеного у Постанові №336/4796/18 від 20.05.2022р., для стягнення боргу мало надати суду кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно ще надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості.

Згідно позиції Верховного Суду, у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, по справі№ 554/4300/16-ц, первинні документи, можуть бути належними доказами підтвердження боргу тільки за умови, якщо вони будуть оформлені у відповідності зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Та у відповідності з «Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 р.

Згідно п.51 Постанови НБУ№ 75 від 4липня 2018р., «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити як назву документа (форми), дату складання, найменування банку від імені якого складений документ, зміст та обсяг операції(підстави для її здійснення),посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Згідно п. 52 Постанови НБУ № 75, первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними. І не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові по справі № 161/16891/15-ц від 30.01.2018р., доказами, які можуть підтверджувати наявність заборгованості, та її розмір, можуть бути тільки первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які фіксують здійснення певних господарських та фінансових операцій.

Отже, згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1ст.2ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст.16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1ст.4ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявні у цивільній справі матеріали підтверджують факт неможливості отримання відповідачем коштів від первісного кредитора. Тому, приймаючи до уваги те, що позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів по договору, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити

Суд, керуючись: ст. ст.2, 10, 12, 13, 76, 77-81, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, -

вирішив:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СуддяО.В. Гончаренко