Справа № 725/6350/25
Провадження № 2/727/2461/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

Головуючого-судді: Одовічен Я.В.

За участю секретаря: Зінич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилався на те, що 20.01.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит №8241115, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000 гривень, строком на 360 днів (з 20.01.2025 року по 14.01.2026 року) із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95% які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 2587 грн. 50 коп.) У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 750 гривень за кожен день понадстрокового користування.

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 748510, що був надісланий на вказану ОСОБА_1 електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ОСОБА_1 була ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Позикодавець на виконання умов кредитного договору №8241115 від 20.01.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 15 000 гривень шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи.

Укладаючи кредитний договір, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування.

ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку щодо повернення наданого їй кредиту в строки, передбачені кредитним договором.

У зв`язку з неналежним виконанням умов договору позики у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитним договором №8241115 від 20.01.2025 року у розмірі 35467 грн. 50 коп., яка складається з: 15000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12967 грн. 50 коп. - сума заборгованості за відсотками; 7500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за пенею/неустойкою.

26.06.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №26/06/25 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №8241115 від 20.01.2025 року.

Згідно п.2.1.3 договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимоги). Підписаний сторонами реєстр прав вимоги в паперовому/електронному вигляді - є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта/кредитодавця до фактора/позивача вимоги.

Відповідно до Реєстру прав вимог №26/06/25-01 від 26.06.2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 35467 грн. 50 коп., з яких: 15000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12967 грн. 50 коп. - сума заборгованості за відсотками; 7500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за пенею/неустойкою.

Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 35467 грн. 50 коп. та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 18.08.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

05.09.2025 року за клопотання позивача було витребувано докази.

Відповідачем відзиву на позов подано не було.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав.

Відповідач у судовому засіданні 05.09.2025 року позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що дійсно у січні 2025 року отримала кредит у розмірі 15000 гривень. З умовами кредитування ознайомилась. Через місяць після отримання кредиту вона повернула частину отриманого кредиту у розмірі 5000 гривень та повідомила кредитодавця про те, що є військовослужбовцем та надала відповідні документи на підтвердження цього. Вона не є учасником бойових дій, проте її чоловік ОСОБА_2 з 2022 року бере безпосередню участь у бойових діях. Тому вважає, що позивач не має права на стягнення із неї відсотків та штрафних санкцій.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 20.01.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №8241115, відповідно до умов якого сума наданого відповідачу кредиту становить 15000 грн. (п.2.2.1 договору), строк кредиту 360 днів (п.2.2.2 договору, розмір першого обов`язкового платежу 6862 грн. 50 коп., який має бути сплачено 18.02.2025 року (п.п.2.2.3, 2.2.5), тип кредиту - не відновлювальна кредитна лінія (п.2.2.7 договору) (а.с.14зв.-21).

Згідно п.2.1 кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору.

Комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 2587 грн. 50 коп.) (п.2.2.8 кредитного договору).

Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладений договір №8241115 від 20.01.2025 року ідентифікована Товариством за посередництвом системи BankID НБУ (а.с.22).

Згідно платіжної інструкції/операції №203b755b-8efb-4675-8134-9e28c0f65417 підписаної електронним підписом 25.06.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів 20.01.2025 року на платіжну картку № НОМЕР_1 були перераховані грошові кошти у розмірі 15000 гривень (а.с.10).

Відповідно до довідок ТОВ «ФК«Фінекспрес» №КД-000034739/ТНПП від 25.05.2025 року, товариство підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення наступної платіжної операції: дата 20.01.2025 року; номер платежу №203b755b-8efb-4675-8134-9e28c0f65417; сума 15000 гривень, отримувач ОСОБА_3 , номер НОМЕР_1 .

Таким чином, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за Договором позики виконало.

26.06.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінпром Маркет» (фактор) уклали Договір факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року (а.с.24зв.-28).

Пунктом 1.1 договору факторингу встановлено, що за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.

Згідно п.п.2.1.3 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимоги в паперовому вигляді або у вигляді електронного документу, підписано кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників сторін у порядку, визначеному цим договором за допомогою сервісу для обміну електронних документів «ВЧАСНО», є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.

Відповідно до реєстру прав вимоги №26/06/25-01 від 26.06.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінпром Маркет» право вимоги до ОСОБА_1 (номер в реєстрі 44) за кредитним договором 8241115 від 20.01.2025 року на загальну суму 35467 грн. 50 коп., з яких: 15000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12967 грн. 50 коп. - сума заборгованості за відсотками; 7500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за пенею/неустойкою (а.с.32).

Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за кредитним договором позики №78241115 від 20.05.2025 року на користь ТОВ «Фінпром Маркет».

Із дослідженого судом договору кредитної лінії №8241115 від 20.01.2025 року встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України«Про електронні довірчі послуги».

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як було встановлено судом, договір кредитної лінії №8241115 від 20.01.2025 року укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме: з боку позикодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора, та за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі.

Із копії вказаного договору також видно, що ОСОБА_1 як позичальник та споживач за договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши Товариству свої персональні дані (РНОКПП - НОМЕР_2 , номер паспорту НОМЕР_3 , поштову адресу, тел. НОМЕР_4 , відомості про електронну пошту та номер платіжної картки НОМЕР_1 ).

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Факт одержання коштів за договором відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала, а тому суд вважає встановленою вказану обставину.

Зазначена обставина також підтверджуються випискою за договором АТ «Приватбанк» від 18.09.2025 року за карткою ОСОБА_1 , в якій відображено факт надходження кредитних коштів на рахунок відповідача (а.с.78-82).

Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковими до виконання.

Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, у передбачений у договорі строк кошти не повернула, унаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач ТОВ «Фінпром Маркет» посилалося на те, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором №8241115 від 20.01.2025 року становить 35467 грн. 50 коп., з яких: 15000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12967 грн. 50 коп. - сума заборгованості за відсотками; 7500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за пенею/неустойкою.

Відповідач у судовому засіданні із нарахованими відсотками та штрафними санкціями не погодилася, вказуючи на те, що вона та її чоловік є військовослужбовце, а тому має право на пільги у вигляді не нарахування відсотків тат пені за договорами. Тому вимоги позивача про стягнення з неї відсотків за кредитним договором задоволенню не підлягають. Крім того, вказувала, що частину заборгованості повернула.

Так, згідно посвідчення офіцера НОМЕР_5 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України.

Як вбачається з довідки ВЧ НОМЕР_6 №426 від 18.09.2025 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в/ч НОМЕР_6 з 23.09.2019 року по теперішній час.

20.02.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого 20.02.2021 року.

Відповідно до довідки форми 5, виданої ВЧ НОМЕР_8 №285 від 06.09.2025 року, молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_8 АДРЕСА_1 із 19.08.2025 року по теперішній час.

За час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_2 у період з 25.05.2022 року по 02.10.2022 року, з 13.10.2022 року по 05.02.2023 року, з 18.02.2023 року по 08.08.2023 року, з 13.08.2023 року по 09.09.2023 року брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичній операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_9 №1795 від 08.03.2025 року, форми 12.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_10 ОСОБА_2 призовною комісією Сватівського району Луганської області визнаний придатним до військової служби. Призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину 18.10.2016 року.

Також у військовому квитку міститься відмітка про те, що ОСОБА_2 призваний у Збройні Сили України по мобілізації 10 травня 2022 року на підставі Указу Президента України №69/2022.

Національним банком України у своєму листі від 02.09.2014 року №18-112/48620 надано роз`яснення, за змістом якого підтвердженням призову під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є: військовий квиток; довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу; витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини.

Разом із тим, у листі Міністерства оборони України від 09 жовтня 2020 року № 321/6192 наведено перелік документів, що підтверджують статус військовослужбовця, серед яких є довідка Форми № 5. Будь-який інший документ, який підтверджував би проходження служби в особливий період у Збройних Силах України, не передбачений нормативними документами. Крім того, зазначено, що військовослужбовцями є курсанти та слухачі вищих військових навчальних закладів Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, які мають право видавати довідки, що підтверджують факт перебування на військовій службі у Збройних Силах України.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно п.15 ст.14 Закону у редакції чинній на момент укладення договору визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Аналіз п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону № 1357-IX від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, свідчить про те, що пільги мають: - військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; - військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Чоловік відповідачки відноситься до другої категорії осіб, які мають пільги, встановлені частиною 15 статті 14 Закону України "Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки встановлено що останній є військовослужбовцем з 10.05.2022 року, під час дії особливого періоду.

Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.

За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 (чоловік відповідачки) був призваний на строкову військову службу 18.10.2016 року та перебуває на ній по даний час, брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України.

Отже, станом на час укладення спірного кредитного договору (20.01.2025 року) відповідачка була дружиною військовослужбовця Збройних Сил України і є нею на даний час, отже на неї розповсюджуються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів за користування кредитом.

Крім того, відповідно до до п.18 Перехідних положень ЦК України У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 20.01.2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині заборгованості за відсотками у розмірі 12967 грн. 50 коп. та заборгованість за пенею (неустойкою) за кредитним договором у розмірі 7500 гривень задоволенню не підлягають.

Також, згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитним договором №8241115 від 20.01.2025 року ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості 18.02.2025 року були сплачені кошти у розмірі 6862 грн. 50 коп.

Таким чином, розмір заборгованості за кредитним договором становить: 8137 грн. 50 коп. (15000 грн. (заборгованість за тілом кредиту) - 6862 грн. 50 коп. (сплачена добровільно частина заборгованості)).

Відповідачем зазначениий розмір заборгованості будь-якими доказами спростовано не було.

Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що відповідач не належно виконує свої зобов`язання за укладеними договорами та відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, а також не заперечував щодо дотримання банком строків звернення до суду за захистом порушених прав, приходить до висновку, що позов ТОВ «Фінпром маркет» є обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне:

Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей 134, 137, 141 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З огляду на статтю 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).

Частина друга статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 3500 гривень було надано договір №01-11/2024 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року між ТОВ «Фінпром Маркет» та Адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; витяг з акту №16-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 11.07.2025 року; платіжна інструкція кредитного переказу коштів № .1 від 11.07.2025 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої допомоги.

Відповідно до витягу з Акту №16-П адвокатом Ткаченко Ю.О. було надано юридичну допомогу ТОВ «Фінпром Маркет» по справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_5 , у вигляді: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви - 500 гривень; підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі (клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручний для клієнта спосіб в електронній або письмовій формі) - 3000 гривень.

Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, Ткаченко Ю.О. отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю 03.04.2018 року.

Велика палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №206/4841/20 звернула увагу на те, що при вирішенні питань про відшкодування витрат на професійну правову допомогу та покладення на сторони судових витрат має враховуватися принцип пропорційності задоволених позовних вимог.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи принцип пропорційності задоволених позовних вимог при покладенні на сторін судових витрат, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 805 гривень

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 557 грн. 15 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), проживаючої в АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (), яке розташоване в м.Ірпінь, вул.Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204, заборгованість за кредитним договором №8241115 від 20.01.2025 року у розмірі 8137 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» () понесені судові витрати у розмірі 557 грн. 15 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 805 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.