Справа № 697/2303/25
Провадження № 2/697/1089/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого судді Сивухіна Г.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 ? до? ? ОСОБА_2 ? про стягнення аліментів на дитину та вагітну дружину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та вагітну дружину.

Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, в якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні.

Відповідач надає на утримання сина незначну суму коштів, яких не вистачає. Наразі між ними відсутня домовленість щодо розміру та сум на утримання сина. Позивач ніде не працює, перебуває на обліку у Канівському управлінні Черкаської філії Черкаського обласного центру зайнятості як безробітна з 23.05.2025 поданий час, крім того вона перебуває на обліку в жіночій консультації КНП «Канівська БПЛ», оскільки є вагітною терміном 27 тижнів. Вона неодноразово зверталася до чоловіка за матеріальною допомогою, однак він відмовлявся надавати допомогу в добровільному порядку. Інших стягнень у відповідача немає.

Дохід позивача є недостатнім для забезпечення її потреб та потреб дитини під час вагітності. Вона потребує кошти на харчування, одяг, медичне обслуговування, а також інші необхідні речі для забезпечення її здоров`я та нормального розвитку дитини.

Судовим рішенням від 17.08.2016 відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на користь позивача на сина ОСОБА_4 , 2016 р.н. у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.07.2016 і до досягнення ним повноліття. Відповідач вмовив її відмовитися від стягнення аліментів, обіцяв платити аліменти у добровільному порядку, після чого вона звернулася до державного виконавця з заявою та відмовилася від примусового виконання рішення суду. На даний час відповідач ігнорує свої зобов`язання, а тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2016 р.н. у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її користь на утримання вагітної дружини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 05.09.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачем 13.09.2025 отримано позовну заяву з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.32). Відзив на позов не надійшов.

Заяву відповідача від 01.09.2025 про визнання позовних вимог, що міститься в матеріалах справи, суд оцінює критично, оскільки вона не підписана відповідачем ОСОБА_2 (а.с.25).

Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.06.2016 (а.с.16).

Згідно копії виконавчого листа Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/1571/16-ц від 17.08.2016 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 ? аліменти? ? на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.07.2016 і до досягнення ним повноліття (а.с.24).

Постановою головного державного виконавця Канівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Черкаській області ВП №52150617 від 28.09.2017 вище вказаних виконавчий лист повернуто стягувачеві у зв`язку з заявою про відмову від примусового виконання рішення суду (а.с.23).

Згідно довідки КНП «Канівська БПЛ» №226 від 12.08.2025, позивача ОСОБА_1 перебуває на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності терміном 27 тижнів (а.с.17).

Згідно довідки Канівського управління Черкаської філії Черкаського обласного центру зайнятості №17.8.1-09/69 від 07.08.2025, ОСОБА_1 , 1988 р.н. перебуває не обліку як безробітна з 23.05.2025 (а.с.18).

Згідно довідок ДО Черкаського ОЦЗ від 14.08.2025, позивачу ОСОБА_1 за період з 2 кварталу 2025 року виплачено 4200,00 грн, а за травень та червень 2025 року нараховано 6384,00 грн допомоги по безробіттю (а.с.19,20).

Щодо вимоги про стягнення аліментів на дитину, суд зазначає наступне.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст.180 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено та не заперечувалося позивачем, що судовим рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі №697/1571/16-ц з ОСОБА_2 вже стягнуто на користь позивача аліменти? на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 22.07.2016 і до досягнення ним повноліття (а.с.24).

Підставою для повторного звернення позивача з позовом у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина є повернення виконавчого документу у зв`язку з відмовою стягувача від примусового виконання рішення суду. При цьому суд зазначає, що виконавче провадження не є завершеним.

Згідно ч.3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строк пред`явлення виконавчого листа про стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 , 2016 р.н. до виконання - 03.06.2034, а тому у суду відсутні підстави для повторного стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою для зміни розміру присуджених для стягнення аліментів є позов про зміну розміру аліментів, а не повторне звернення до суду з аналогічним позовом.

Повторне звернення позивача з позовом про стягнення аліментів призведе до подвійного розміру стягуваних аліментів.

Таким чином, враховуючи викладене, позов у частинні стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2016 р.н. не підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на вагітну дружину, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 85 СК України урегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Подання суду доказів того, що дружина, яка перебуває в стані вагітності, а також дружина з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу вагітній дружині, або дружині яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини під час вагітності та дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина під час вагітності потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині під час вагітності незалежно від цієї обставини.

Судом встановлено, що відповідач є чоловіком позивача, яка потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка під час вагітності та до досягнення народженою дитиною трьох років, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження скрутного матеріального становища, наявність інших аліментних зобов`язань, тощо., заперечень щодо розміру стягнення аліментів на утримання вагітної дружини матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дослідивши та оцінивши усі надані позивачем докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов висновку, що аліменти на вагітну дружину - ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, щомісячно, відповідатимуть як інтересам сторін по справі, так і вимогам розумності і справедливості та їх розмір буде необхідним та достатнім та співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи і серед іншого, витрати на правову допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір сплачено не було, оскільки вона є звільненою від цих витрат на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, а тому незалежно від форми їх заявлення питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору (не понесено судових витрат), тому судові витрати на відповідача не покладаються.

Аналогічна позиція висловлена в постанові ВП ВС від 13.07.2022 по справі №496/3134/19 (п.41-46).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ? до? ? ОСОБА_2 ? про стягнення аліментів на дитину та вагітну дружину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання на час вагітності, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 02.09.2025 та до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 21.10.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаюча та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Г . С . Сивухін