Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/468/25
Провадження № 2/391/247/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2025р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Козюменської В.В.,

при секретарі - Рогожкіній І.Ю.,

первісного позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

за участі його представника адвоката Кулібаби М.І.,

первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,

її представника адвоката Усатенко Ю.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в селищі Компаніївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Кулібаба М.І. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 17.06.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів роз`єднано. Позовні вимоги щодо розірвання шлюбу рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 19.06.2025 р. задоволено. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів виділено в самостійне провадження.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів, позивач зазначає наступне.

Його син з січня 2024 року проживає з ним, що підтверджується довідкою № 51 від 26.04.2025 року квартального комітету № 20.

Він, як батько їх спільного з відповідачем малолітнього сина, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, просить стягнути на утримання сина аліменти на його користь в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

06.06.2025 ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги про стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання сина не визнала, зазначила, що син ОСОБА_3 проживає з нею: під час навчання в ліцеї син проживає з нею в м. Кропивницький, а під час канікул - в с.Семенівка, Кропивницького району, Кіровоградської області. Позивач проживає окремо, не працює, переховується від мобілізації і матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На її прохання позивач зареєстрував місце проживання сина за своєю адресою реєстрації. Як засіб заробітку та ухилення від мобілізації позивач придумав стягнути з неї аліменти, а в майбутньому позбавити її батьківських прав. З цих підстав просила відмовити в задоволенні позовної заяви. (а.с.16-17)

В відповіді на відзив, поданому до суду, позивач вказав, що викладені у відзиві відомості, що їх спільний син проживає разом з відповідачем є неправдивими. З січня 2024 по 02 травня 2025 року відповідач бачилась з сином два рази, оскільки сама не бажала цього. Після подачі позову до суду відповідачка виявила ініціативу і запросила сина до себе. Син знаходився в відповідачки: з 03.05.2025 по 04.05.2025, з 17.05.2025 по 18.05.2025. Також з 30.05.2025 по 05.06.2025 син знаходився в діда в селі. Весь інший час ОСОБА_3 проживає з позивачем, який одноособово несе витрати на утримання сина. Звертав увагу, що в довідці Компаніївської селищної ради не зазначено періоду, з якої дати по яку, син проживав в с. Семенівка син мешкав там з 30.05.2025 по 05.06.2025, тобто 7 днів за останні три роки. Характеристика зі школи підтверджує, що саме батько належним чином виховує сина та піклується про нього. (а.с.26).

06.06.2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання їх спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обгрунтування якої зазначила обставини, викладені в відзиві на позовну заяву. Просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.20-24).

В відзиві на зустрічний позов представник позивача адвокат Кулібаба М.М. за первинним позовом, вказує, що зустрічний позов не визнають повністю, оскільки він не обґрунтований та безпідставний.

Додані докази не тільки не підтверджують обставини, викладені в зустрічній позовній заяві, а навпаки, спростовують їх.

Позивач повідомляє суду, що нібито «попросила відповідача зареєструвати сина з ним» - це не правда, оскільки відповідач зареєстрував сина в своєму будинку з власної ініціативи відразу після народження. За цією адресою проживала і позивачка, але після фактичного припинення сімейних відносин, проживає окремо. Свого житла не має, окреме житло не орендує, проживає разом з сім`єю своєї сестри, де в двох кімнатах, крім неї, живе сестра з чоловіком та їх троє дітей.

Позивач повідомляє суду, що син ОСОБА_5 нібито проживає з нею. Такі відомості є неправдивими, оскільки з січня 2024 року по 02.05.25 року позивач бачилась з сином разів два, оскільки сама не бажала цього. Лише після того, як позивач (за первісним позовом) подав позов про стягнення аліментів, позивач виявила ініціативу запросити сина до себе в гості. Син знаходився в відповідачки лише з 03.05.25 р. по 04.05.25 р., з 17.05.25 р. по 18.05.25 р. Також з 30.05.25 року по 05.06.25 року син знаходився в селі в діда. Весь інший час син проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач одноособово несе всі витрати на утримання сина. Крім іншого, відповідачка зазначає, що на канікулах син проживає з нею в селі Семенівка. Це теж не відповідає дійсності, оскільки лише після пред`явлення позову про стягнення аліментів з відповідачки, її батько (дідусь) запросив внука відвідати його в селі. Син перебував в селі з 30.05.25 року по 05.06.2025 року лише 7 днів. Щодо поданої характеристики на сина зі школи, то така характеристика підтверджує лише те, що саме батько належним чином виховує сина та піклується про нього. Що саме батько забезпечує сина всім необхідним, оскільки син проживає з батьком. Як слідує з характеристики, відповідачка лише «завжди цікавиться та завжди на зв`язку з школою». Вказаний доказ ніяким чином не підтверджує, що син проживає разом з відповідачкою. Щодо довідки № 42, яка видана Компаніївською селищною радою, то у вказаній довідці умисно не зазначений період, з якої дати по яку дату син проживав в с. Семенівка. Крім того в довідці чітко зазначено, що ОСОБА_4 тимчасово проживає в с. Семенівка. Тимчасово це 7 днів, які він там був за останні три роки. ОСОБА_4 постійно від народження проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . В нього є своя кімната обладнана робочим столом для навчання, особистим комп`ютером, шафою та поличками для книжок та зошитів, шафою для одягу, особистим ліжком. Син займається велосипедами. В нього є звичайний велосипед, електровелосипед, свій особистий гараж, де він їх сам ремонтує, переробляє, покращує.

Просив задовольнити позовні вимоги за первісним позовом повністю. Відмовити в задоволені позовних вимог за зустрічним позовом повністю (а.с.52-55).

В своїх письмових запереченнях поданих до суду первісним відповідачем, ОСОБА_2 , зазначає, що 05.06.2025 року ОСОБА_1 зателефонував їй та повідомив, що записав сина до лікаря окуліста і просив, щоб вона відправила сина до нього, про що вона повідомила свого батька, дідуся ОСОБА_3 , який відправив сина до позивача. Позивач після приїзду дитини не відпускає його на вулицю, і назад до позивачки, яка також проживає в м. Кропивницький, та насильно утримує дитину у себе, перешкоджаючи навіть спілкуванню. Як з`ясувалось, позивач ввів відповідачку в оману, і до лікаря дитину не водив. Його мета - створити уяву, що дитина проживає з ним. До подання позову син вільно ходив до батька, коли забажає, а після звернення до суду позивач утримує дитину і не відпускає навіть на прогулянки з іншими дітьми. Вказані дії позивача вчинені з метою створити ситуацію, в якій він зможе якимось чином стати батьком-одинаком і ухилитись від мобілізації. Позивач переховується вдома, тому не може утримувати дитину і насильним утриманням у себе вдома з 05.06.2025 р. створив відповідачці перешкоди у спілкуванні з дитиною. (а.с.46)

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.05.2025 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.10).

Ухвалою суду від 27.06.2025 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Перейдено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання (а.с.51).

Ухвалою суду від 19.08.2025 року справу призначено до судового розгляду (а.с.69).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кулібаба М.І. позовні вимоги за первісним позовом підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в позові, відзиві на зустрічний позов.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що з відповідачкою вони розійшлися приблизно в грудні 2023 р. Мати дитини пішла, а син залишився жити з ним по АДРЕСА_1 . Де тоді мешкала відповідачка він не знає. Дитина з тих пір мешкає з ним постійно, з матір`ю ОСОБА_3 не проживав.

Мама на контакт не йде, тому, де в подальшому буде мешкати дитина, вони не спілкувались. Мама спілкується з дитиною, сину він спілкуватись з нею не забороняє, навпаки, вважає, що в дитини повинна бути мама, навіть якщо вони (батьки) розійшлися. Син спілкується з мамою в телефонному режимі. Він кожного дня питає його щодо такого спілкування, й буває, що ОСОБА_3 не хоче спілкуватись з мамою навіть по телефону. Вважає, що контакт з дитиною повинна налагоджувати мама.

Коли мама пішла, ОСОБА_3 замкнувся в собі, тому вони звернулись до психолога, який дав настанови, в тому числі й мамі. Він зі свого боку ці настанови виконав, але мама виконувати настанови відмовилась.

Син знаходиться на даний час на його утриманні він його одягає, годує. ОСОБА_6 , тренування, курси з англійської мови, математики також оплачує він. ОСОБА_7 в минулому році оплачувала курси математики, а в цьому році відмовилась. Й ОСОБА_3 сам зазначав, що звертатись до мами з такими проханнями є недоцільно.

Щодо заборони спілкування та проживання з матір`ю, то звертає увагу на те, що дитина вже достатньо доросла, має свою власну думку, й заборонити йому щось це не так просто. До того ж син має свої гроші, й за бажання може поїхати до відповідачки. Так само й мама, якщо б бажала побачити сина, то взяла б та приїхала. Але мама спілкується з подругами, які живуть на їх вулиці, до сина, при цьому, не заходить.

Була ситуація, що дитина зазначила, що поїде з мамою в село. Мати тоді мешкала по АДРЕСА_2 з співмешканцем. Він привіз до них сина мама була на роботі, ОСОБА_3 подзвонив їй, та сказала, що співмешканець проти того, щоб ОСОБА_3 залишався в них, що він має вибачитись, бо щось неправильно сказав. Тобто мама стала на бік співмешканця, а не сина. ОСОБА_3 образився, й він забрав його до дому. Й саме через це дитина не хоче до мами, а не через те, що він її не відпускає. Й мама при цьому повинна налагоджувати контакт, а не лякати дитину має на увазі, коли відповідачка викликала поліцію, й ті сказали ОСОБА_3 , що мати хоче його забрати, на що ОСОБА_3 просив його (батька) не відпускати його, оскільки їхати він не хоче.

Вважає, що мати не думає за те, як буде краще дитині, а робить так, як хоче вона.

Коли вони розійшлись, відповідачка тиждень дитиною не цікавилась. Потім запропонувала, щоб ОСОБА_3 жив тиждень в нього, а тиждень в неї, вихідні також жив у неї. ОСОБА_3 поїхав до неї в четвер, в неділю повернувся. Також рази чотири був в мами зранку до вечора. Це таке проживання у мами. До дідуся ОСОБА_3 також ніхто не звав.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Усатенко Ю.Ю. заперечували проти позовних вимог первісного позову, просили в його задоволенні відмовити, задовольнити зустрічний позов.

Допитана в якості свідка відповідач за первісним позовом ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з батьком дитини вони не мешкають з грудня 2023 р. Але про дитину вона думає, турбується. Так, перед 1 вересня вона купила сину канцтовари, говорила, щоб він приїхав до неї, побув у неї, пожив та забрав, але ОСОБА_3 не приїхав. Ці канцтовари так вдома в неї і знаходяться. Крім того, вона казала ОСОБА_3 , щоб він приїхав до неї, вони підуть до магазину, куплять одяг та взуття, але він не приїхав. Тобто те, що вони не живуть разом, це не означає, що вона про дитину не думає. Про дитину вона думає. Це батько не пускає дитину до неї. Але вона, як мати, має такі ж права як і батько.

Після того, як вони розірвали відносини з позивачем, дитина мешкала, то в неї, то в батька. Вони домовлялись, що дитина буде жити в них по два тижні.

Коли разом мешкали, то всі 10 років вона вдягала дитину, годувала, скуплялась в магазині, робила ремонт в його кімнаті. Також відвідувала школу, водила по лікарням.

Після розлучення, коли ОСОБА_3 мешкав у батька, то вона також готувала їжу за проханням сина, оскільки той казав, що вдома нічого їсти, то вона привозила та передавала йому їжу.

Влітку вона з сином перебувала в дідуся в селі, подзвонив позивач, сказав, що дитині необхідно до лікаря-окуліста, тому вона відправила дитину до міста. В селі ОСОБА_3 сподобалось, він хотів приїхати ще, але після того, як його забрав батько до лікаря, подзвонив та сказав, що не поїде. Вважає, що це щось батько сказав сину, що той перехотів їхати. Минулого літа син перебував і в селі з нею, і в батька. Цього літа ОСОБА_3 був в селі тільки тиждень. На її думку, батько ОСОБА_3 більш його до неї не пускає, тобто розцінює це як заборону бачитись. Тобто раніше ОСОБА_3 хотів до неї, а зараз не хоче.

ОСОБА_3 був у неї на квартирі, яку вона орендувала по АДРЕСА_3 взимку, весною.

Коли вони розійшлись, позивач залишився мешкати в своєму будинку, вона в орендованій квартирі. Тоді дитина мешкала, то в неї, то в батька зима-весна. Так, в січні дитина жила з нею два тижні, потім з батьком місяць. Потім у неї десь два-три тижні, потім знов у батька. Тобто дитина мешкала, то у мами, то у тата. Скучив ОСОБА_3 за батьком, пішов до тата, хочеться до мами прийшов до неї.

Зараз дитина мешкає з батьком. Як буде дитина мешкати далі будуть домовлятись з батьком.

Не погоджується щодо стягнення з неї аліментів, оскільки вона дитині допомагає, те, що треба, вона дитині купляє. Від дитини вона не відмовилась.

На даний час батько годує дитину. З батьком ОСОБА_3 щодо місця проживання та утримання дитини на теперішній час вони не домовлялись через батька дитини.

Дійсно вона викликала поліцію, оскільки хотіла забрати ОСОБА_3 , так як, вона йому дзвонила, а він не відповідав, при чому не відповідав день-два, й вона не знала що з ним. Тому викликала поліцію, щоб з`ясувати, дома ОСОБА_3 , чи не дома. Поліція з`ясувала, що син вдома. Вона під час виїзду поліції присутньою не була.

Свідок ОСОБА_9 , яка є сусідкою позивача, в судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що позивач та відповідачка колишні чоловік та дружина, й приблизно з весни 2024 р. ОСОБА_10 за адресою позивача більш не проживає, з тих пір вона її не бачить. Син ОСОБА_3 залишився мешкати разом з батьком, по АДРЕСА_1 , та на її думку, батько утримує ОСОБА_3 . У дитини є все необхідне, крім школи (до якої збирав ОСОБА_3 позивач), він відвідує репетитора.

Батько ОСОБА_3 працює, його дохід їй невідомий. Він вільно ходить по вулиці, купує продукти в супермаркеті. Декілька разів підвозив її на автомобілі до дому. ОСОБА_3 також вільно пересувається. Після школи гуляє, ходить до магазину, їздить на велосипеді. Будь-якої неправомірної поведінки з боку позивача відносно дитини ніколи не бачила.

В неї є дитина, з якою ОСОБА_3 спілкується, тому ОСОБА_3 бачить вона часто. ОСОБА_3 розповідав їй, що мати від нього відмовилась, знайшла іншого чоловіка, й пішла від них. Також розповідав, що в нього був конфлікт із співмешканцем матері, й те, що він з мамою проживати не хоче.

Інколи вона спілкується з відповідачкою по телефону, ОСОБА_10 питає щодо справ сина - так, коли ОСОБА_3 хворів, вона водила його до педіатра, лікувала, оскільки батько був на роботі, мати потім їй дзвонила, цікавилась станом здоров`я ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_11 , яка є двоюрідною сестрою позивача, в судовому засіданні пояснила, що дитина проживає з батьком весь період після припинення шлюбних стосунків це сталося десь в лютому-березні 2024 р. ОСОБА_10 пішла до іншого чоловіка, дитина залишилась з батьком. Вихованням дитини та її утриманням з тих пір займається позивач. Як їй відомо, ОСОБА_10 орендує квартиру, але там дитина не мешкала. Про те, що на початку літа ОСОБА_3 їздив до дідуся в село на декілька днів, їй відомо.

Її брат приватний підприємець, працює як вдома, так і їздить по замовленням.

Їй відомо, що була ситуація, коли ОСОБА_10 викликала поліцію у зв`язку з тим, що батько протиправно утримує дитину.

Вважає, що дитині добре з батьком. Мати звала ОСОБА_3 жити до себе, але він не хоче, говорив, що не хоче, навіть в гості.

Дитину силоміць в будинку ніхто не утримує, ОСОБА_3 вільно пересувається, батько в цьому його не обмежує. Дитина відвідує школу, додатково репетитора з англійської мови. Після школи гуляє на вулиці з друзями, катається на велосипеді.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона є співмешканкою позивача, мешкає з ним вже разом рік. Також з ними мешкає син позивача ОСОБА_3 , якого вона опікує як мати годує, одягає, навчає - оскільки відповідачка участі в вихованні сина не приймає, на контакт не йде. Відповідачка два роки тому пішла від позивача, більш не повернулася, дитина залишилась з позивачем, й спроб забрати дитину відповідачка не здійснювала. ОСОБА_3 дуже переживає через таку ситуацію, через те, що мама не хоче спілкуватись. З метою вирішення цих проблем вони звертались до психолога, пройшли відповідний курс, також запрошували пройти курс й відповідачку, але та відмовилась.

Весь цей час дитина мешкає з батьком, який його утримує. Мама спілкується з ОСОБА_3 по телефону раз на день. Ніяких грошей від неї на утримання дитини позивач не отримував.

Дитина навчається в 7 класі, перед 1 вересня вона купила всі необхідні речі для навчання, в тому числі одяг. Крім школи ОСОБА_3 відвідує репетитора з англійської мови, ввечері гуляє з друзями, катається на велосипеді.

Батько ОСОБА_3 є приватним підприємцем, виконує дрібний ремонт побутових речей. Він вільно пересувається містом, живе за місцем реєстрації.

ОСОБА_3 ображений на матір. Оскільки в житті дитини мати повинна бути, вони пробували примирити його з матір`ю привозили до квартири, де відповідачка мешкала з співмешканцем, але там йому сказали, що бачити його не хочуть.

Свідок ОСОБА_13 , яка є матір`ю ОСОБА_12 , в судовому засіданні пояснила, що мешкає разом з позивачем в одному будинку вже приблизно рік. Разом з ними мешкає також син позивача - ОСОБА_3 . На маму він ображений, оскільки мама пішла, як вона зрозуміла до іншого чоловіка, й він вважає, що вона його кинула. З мамою ОСОБА_3 зустрічається на вихідних, спілкується в телефонному режимі, а іноді навіть по телефону розмовляти з нею не хоче. Було, що ОСОБА_3 плакав, оскільки співмешканець мами сказав, щоб його не було там, де вони мешкають.

Перед літніми канікулами ОСОБА_3 був декілька разів у мами на один день.

ОСОБА_3 ніхто силоміць в будинку не утримує він ходить в школу, гуляє, спілкується з друзями.

Позивач працює, їздить на роботу, грає з дітьми.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 це її племінниця. Знає, що сторони не можуть знайти спільної мови щодо проживання їх сина папа тягне до себе, мама до себе. Коли сторони розійшлись, то чоловік залишився вдома, а ОСОБА_10 стала орендувати квартиру. Спочатку син мешкав то у мами, то в батька, то приїжджав до дідуся. Таке проживання бувало по тижню два. Мати ОСОБА_3 старалася, одягала, носила їсти, скільки могла, стільки й допомагала. В минулому році дитина кожні вихідні приїжджала з мамою до села.

Коли вона спілкувалась з ОСОБА_3 , то з його слів їй відомо, що мама носила йому їсти. Тато теж кормив, але було таке, що коли дитина жила з татом, то мама приносила їжу. Чому так виходило, вона не знає. Також знає, що одяг раніше ОСОБА_3 купувала мати. Хто зараз купує не знає.

Їй відомо, що влітку, коли ОСОБА_3 був в дідуся в селі, батько сказав, що дитині необхідно в лікарню, й забрав його до міста. Після цього дитина більш в селі не з`являлась.

Мама до одруження жила в селі. Зараз мешкає та працює в м. Кропивницькому, орендує квартиру, мешкає сама. На вихідні приїжджає в село. Дитина з мамою не приїжджає, вважає, що це тато його не відпускає й це їй відомо зі слів ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши у судовому засіданні письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 16.03.2013 року (а.с.3 зворотна сторона).

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 23.05.2025 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Рішення набрало законної сили.

Сторони у справі - є батьками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.4).

З довідки Квартального комітету № 20 Подільського району м.Кропивницький № 51 від 26.04.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , разом з ним проживає син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4 зворотна сторона).

З характеристики, складеної головою Квартального комітету № 20 Подільського району м.Кропивницький відносно малолітнього ОСОБА_4 встановлено, що дитина проживає в АДРЕСА_1 , разом з батьком ОСОБА_1 . ОСОБА_3 активний, спокійний, ввічливий, охоче йде на контакт з однолітками та дорослими, має охайний вигляд, від сусідів скарг на його поведінку не надходило.

Згідно фотографій, наданих суду, ОСОБА_3 має окрему кімнату, в якій наявне місце для навчання, комп`ютер, шафа з одягом; має велосипед, яким користується у вільний час. ОСОБА_3 має досить життєрадісний вигляд, охайно одягнений, виглядає доглянутим (а.с.58-62).

З характеристики, складеної головою Квартального комітету № 20 Подільського району м.Кропивницький відносно ОСОБА_1 -первісного позивача за справою, останній характеризується позитивно, спокійний, врівноважений є дбайливим та відповідальним батьком, приділяє належну увагу вихованню сина ОСОБА_3 (а.с.63).

Згідно запису до лікаря офтальмолога та проходженням обстеження від 06.06.2025, ОСОБА_5 06.06.2025 р. о 08-30 год. відвідав лікаря- офтальмолога, отримавши відповідну консультацію. (а.с.73,74).

Малолітній ОСОБА_4 за місцем навчання в ліцеї «НУШ» характеризується позитивно. Навчається в 6-Д класі, має достатній та середній рівень. Навчання в ліцеї відвідує постійно, забезпечений шкільним приладдям, одягом, охайний. Мати ОСОБА_2 постійно підтримує зв`язок з класним керівником, вчасно реагує на зауваження, цікавиться поведінкою та навчанням у школі сина (а.с.21).

Відповідно до довідки, виданої Компаніївською селищною радою Кропивницького району, Кіровоградської області від 04.06.2025 року, ОСОБА_4 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.22).

Відповідач зверталася до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області 17.06.2025 з заявою про те, що ОСОБА_1 , незаконно утримує у себе їх спільну дитину ОСОБА_4 , 2013 р.н., з метою ухилення від мобілізації (а.с.47)

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно до ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч.1,2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як встановлено ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З досліджених судом доказів судом встановлено, що син сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення позивача за первісним позовом ОСОБА_1 до суду, мешкає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Батько утримує сина, виховує та піклується про нього, створює необхідні умови проживання, навчання, розвитку. Те, що дитина на даний час мешкає разом з батьком, який утримує її, не заперечувалось в судовому засіданні й матір`ю ОСОБА_15 . Доказів того, що дитина мешкає разом з батьком поза її волею, як стверджує мати ОСОБА_2 , суду не надано. З матеріалів справи слідує, що дитина відвідує школу, займається з репетитором, гуляє з друзями, катається на велосипеді, тобто веде спосіб життя, притаманний його віку.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , після розірвання сімейних відносин сторонами, залишився мешкати в будинку з батьком, який ним опікується, мати орендує квартиру, спілкування з матір`ю в дитини відбувається переважно в телефонному режимі. Як пояснив батько, ОСОБА_3 має власні кошти, має постійний зв`язок з матір`ю в телефонному режимі, й його небажання спілкуватись з нею це його вибір, адже дитина ображена на мати через її ставлення до нього після розірвання стосунків між батьками. Сама ОСОБА_2 , не заперечуючи небажання дитини жити з нею, пояснює це тиском (впливом) з боку батька, що, на думку суду, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Доказів утримання дитини матір`ю суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що згоди між батьками щодо утримання дитини не досягнуто, суд вважає за необхідне задовольнити первісні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Підстав щодо визначення іншого розміру аліментів, ніж того розміру, що зазначено позивачем ОСОБА_1 , суд не вбачає.

Оскільки суд прийшов до висновку щодо задоволення первісних позовних вимог, що виключає задоволення зустрічних позовних вимог, у зв`язку з чим вважає за необхідне в задоволенні зустрічного позову відмовити.

За правилами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Представник позивача адвокат Кулібаба М.М. просив стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн., які не стягнуті під час розгляду цивільної справи про розірвання шлюбу, на підтвердження яких надав: договір про надання правничої допомоги від 30.04.2025, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Кулібабою М.М., відповідно до якого предметом договору є надання Клієнту правової допомоги, консультацій і роз`яснень з правових питань, направлення адвокатських запитів та заяв, підготовка та подання позовної заяви, представництво інтересів Клієнта в судах загальної юрисдикції в суді першої інстанції та участь в судових засіданнях під час розгляду справи в суді першої інстанції; акт наданих послуг на загальну суму 5000 грн., відповідно до якого адвокат Кулібаба М.І. надав послуги згідно з договором від 30.04.2025 р., а саме: здійснив консультування Клієнта щодо порядку подання позовної заяви та необхідного переліку документів щодо підготовки позовної заяви, підготував позовну заяву, подав до суду позовну заяву, за що Клієнтом підлягає оплаті 5000 грн.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 2500 грн.

Витрати, понесені ОСОБА_2 , оскільки в задоволенні зустрічного позову відмовлено, залишити понесеними за нею.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. підлягають стягненню з первісного відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.4,12,81,263-265,268, 274-279 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення аліментів з 05 травня 2025 року й до досягнення ОСОБА_4 повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допустити до негайного виконання стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп) гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач за первісним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса АДРЕСА_5 . РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 24.10.2025 р. (з врахуванням відпустки з 13 по 17 жовтня 2025 р.).

Суддя В.В. Козюменська