Справа № 464/7300/25
пр.№ 2-о/464/276/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.,

з участю секретаря судових засідань ХАРУК У.О.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , з участю заінтересованої особи ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_6 , а саме заборонити останньому перебувати в місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та вести телефонні переговори з нею, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб. Заяву обґрунтовує тим, що проживає разом з батьком ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . Останній систематично вчиняє щодо неї фізичне, психологічне та економічне насильство, погрожує, використовує нецензурну лайку, поводиться агресивно. З цього приводу неодноразово викликалася поліція, подано дві заяви про домашнє насильство, складалися термінові заборонні приписи, а також ухвалювалися судові рішення про притягнення ОСОБА_6 до відповідальності. Незважаючи на це, батько продовжує протиправну поведінку. З метою забезпечення її захисту, просить застосувати відносно батька обмежений припис.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року заяву залишено без руху.

27 жовтня 2025 року заявницею усунуто недоліки заяви зазначені в ухвалі.

Ухвалою судді від 27 жовтня 2025 року заяву прийнято до розгляду і призначено судовий розгляд на 28 жовтня 2025 року.

В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали, покликаючись на викладені у заяві обставини. Просили заяву задоволити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Так, предметом доказування у даній категорії справ є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п.п.3, 7, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно ч.2, ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №756/2072/18, від 05 вересня 2019 року у справі №756/3859/19, від 30 січня 2020 року у справі №545/744/19, від 10 лютого 2021 року у справі №761/49109/19 сформульовано правову позицію про те, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Особа, яка постраждала від домашнього насильства-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

В обґрунтування вимог заяви, заявниця покликається на те, що ОСОБА_6 являється її батьком, вчиняє відносно неї систематичне фізичне, психологічне та економічне насильство, при цьому використовує нецензурну лайку, погрожує, поводиться агресивно.

На підтвердження зазначених обставин заявницею надано суду копію постанови Сихівського районного суду від 14 квітня 2025 року, якою ОСОБА_6 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та CD диск з відеозаписом.

Разом з тим, зазначені докази не містять обставин про які зазначає заявниця та жодним чином не підтверджують факту вчинення домашнього насильства чи наявної реальної загрози його вчинення відносно заявниці. У вказаному судовому рішенні потерпілою зазначена інша особа, не заявниця у справі, а наданий відеозапис не підтверджує факту вчинення домашнього насильства щодо заявниці, оскільки на ньому зафіксована інша особа жінка похилого віку.

Окрім того, заявницею подано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №611217 від 04 жовтня 2025 року.

Зі змісту термінового заборонного припису стосовно кривдника, винесеного поліцією, вбачається, що мало місце психологічне насильство. Кривдником є ОСОБА_6 , а постраждалою особою, заявниця ОСОБА_5 .

Однак, будь-яких даних про притягнення заінтересованої особи до будь-якого виду юридичної відповідальності за домашнє насильство вчинене відносно заявниці, матеріали справи не містять.

Інші докази заявницею, яка користується професійною правничою допомогою адвоката, не подані, про такі у заяві не зазначено та відповідного клопотання про їх витребування, як цього вимагає закон, не заявлено.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може грунтуватись на припущеннях, а згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, у зв`язку із відсутністю доказів, які б підтверджували вище наведені обставини, суд вважає, що підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що судом не встановлено випадків систематичного домашнього насильства відносно заявниці, а також і ризиків настання насильства у майбутньому, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315-319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , з участю заінтересованої особи ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 28 жовтня 2025 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК