РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до договору найму житлового будинку державного комунального житлового фонду від 23.03.20212, вона є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 .

У даній квартирі зареєстрована вона, її син ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_2 .

Однак відповідач ОСОБА_2 не проживає у даному помешканні з початку 2022 без поважних причин. В квартирі відсутні її особисті речі. Відомо, що в 2022 вона виїхала на постійне проживання у російську федерацію і з цього час не поверталась у дане житло. З 07.04.2022 вона має посвідку на проживання в російській федерації.

Реєстрації відповідачки у даній квартирі створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні житлом, а також позивач несе додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за відповідача.

Оскільки відповідач з 2022 без поважних причин не проживає у спірній квартирі, тому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування кв. АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 29.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач в судове засідання подала заяву в якій просила позов задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чино повідомлена про дату, час судового розгляду, не повідомила про поважну причину неприбуття, а тому тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти якого не заперечила позивач.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснила, що є сусідкою позивача. Підтвердила, що з грудня 2022 ОСОБА_2 не проживає у кв. АДРЕСА_1 . Вона виїхала у АРК Крим і з цього часу не навідується до даної квартити. ОСОБА_1 не чинить відповідачу перешкод у користуванні даною квартирою.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що у грудні 2021 вона відвозила ОСОБА_2 на потяг у м. Ковель і з цього часу ОСОБА_2 не проживає у кв. АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 не чинить відповідачу перешкод у користуванні даною квартирою.

Заслухавши пояснення свідків, дослідивши та оцінивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, відповідно до договору найму житлового будинку державного комунального житлового фонду від 23.03.20212, ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 1842 від 01.07.2025 у даній квартирі зареєстрована ОСОБА_1 , її син ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_2 .

Із довідки Управління інфраструктури виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області від 25.04.2025 №111/86 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у кв. АДРЕСА_1 . Дана квартира включена до Реєстру житлових приміщень, які перебувають у комунальній власності Володимир-Волинської міської територіальної громади.

Застосовані норми права та мотиви суду.

Відповідно до частини першої статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім`ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, здійснюється судом.

Особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила помешкання.

У разі відсутності особи понад 6 місяців при розгляді позову про визнання її такою, що втратила право на житлову площу, суд повинен ретельно дослідити обставини справи, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Якщо тимчасова відсутність особи перевищила 6 місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець мають право звернутися з позовом про визнання її такою, що втратила право на користування приміщенням.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Однак відповідач ОСОБА_2 надала суду жодних доказів та не спростувала в установленому законом порядку обставину, що вона з грудня 2021 не проживав у спірній квартирі без поважних причин.

При цьому, в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що ОСОБА_2 з грудня 2021 без поважних причин не проживає у спірному житлі.

Оскільки ОСОБА_2 в грудні 2021 залишила спірне житло і з того часу не проживає у ньому, тому початок відліку часу відсутності слід визначати саме з грудня 2021, тобто з часу коли вона залишила помешкання.

Беручи до уваги, що ОСОБА_2 понад 6 місяців без поважних причин не проживає у спірному житлі, а тому вона втратила право користування цим помешканням.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обгрунтованими, законними, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,280,281,282,265 ЦПК України, ст. 71,72 ЖК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає у АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована у АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 22.10.2025.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук