Справа №443/1236/25
Провадження №2/443/782/25
РІШЕННЯ

іменем України

24 жовтня 2025 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника звернулося до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №1565863-805 від 08.04.2021 в розмірі 15635,76 грн., з яких 6066,86 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 0,31 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 9568,59 грн. загальна заборгованість по комісії та понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що ОСОБА_1 уклав з АТ «ТАСКОМБАНК» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №1565863-805 від 08.04.2021, підписанням якого акцептував публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку та беззастережно приєднався до умов договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту.

15.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 реєстр прав вимоги, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15635,76 грн., з яких 6066,86 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 0,31 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 9568,59 грн. загальна заборгованість по комісії.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це відповідача не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.

Таким чином, відповідача має непогашену заборгованість перед позивачем за за кредитним договором №1565863-805 від 08.04.2021 в розмірі 15635,76 грн., з яких 6066,86 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 0,31 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 9568,59 грн. загальна заборгованість по комісії.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 08.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання.

01.09.2025 представником відповідача адвокатом Козій А.В. подано відзив на позовну заяву, згідно якої останній просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з огляду на їх незаконність та необґрунтованість.

Зазначає, що сторона відповідача визнає, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення відповідачем кредитного договору. Проте, факт наявності заборгованості не підтверджується належними та допустимими письмовими доказами (банківською випискою за кредитом), а тому відповідач вважає не доведеним існування заборгованості за кредитним договором № 1565863-805 від 08.04.2021 року в сумі 6066,86 грн. за тілом кредиту та 0,31 грн. по відсотках.

Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості з комісії в сумі 9568,59 грн., вважає за необхідне звернути увагу суду на наступне.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, умовами укладеного між сторонами цієї справи кредитного договору № 1565863-805 від 08.04.2021, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 6,9 % від суми кредиту. Проте ні у цій заяві, ні в інших наявних у справі доказах немає переліку додаткових та супутніх банківських послуг, за які встановлена ця щомісячна комісія. І це при тому, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, так як її споживач має право отримувати безоплатно. Крім того, позивач не зазначив та не надав доказів узгодження з відповідачем переліку послуг, за які він має сплачувати комісію, при укладенні кредитного договору.

На підставі викладеного, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, нікчемними є положення умов договору на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування про обов`язок відповідача щомісячно сплачувати позивачу комісію за обслуговування кредитної заборгованості.

За таких обставин, АТ «ТАСКОМБАНК» без належних на те правових підстав нарахував комісію за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 9568,59 грн., а відтак, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», до якого перейшло право вимоги, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають.

Крім того вказує, що із виписки по особовому рахунку відповідача за період з 08.04.2021 по 01.09.2025, наданої АТ «ТАСКОМБАНК» 01.09.2025, вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено в рахунок комісії за обслуговування кредиту на загальну суму 8134,05 грн. (з яких 10 платежів по 737,61 грн. та 1 платіж на суму 757,95 грн.).

Оскільки положення кредитного договору № 1565863-805 від 08.04.2021 про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредиту у розмірі 6,9 % (пункт 1.4 Договору) є нікчемними, вважає за можливе зарахування судом сплаченої відповідачем в рахунок комісії суми коштів 8134,05 грн. в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. У такому разі у відповідача ОСОБА_1 буде відсутня заборгованість за тілом кредиту та матиме місце переплата у розмірі до 2 067,19 грн. (6066,86 - 8134,05 = - 2 067,19 грн.). За рахунок вказаної переплати погашенню підлягатиме заборгованість за відсотками у сумі 0,31 грн.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1565863-805 від 08.04.2021 буде відсутня у повному обсязі.

08.09.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якого представник позивача просить позовні вимоги задоволити повністю, обґрунтовуючи тим, що кредитний договір був укладений з позичальником ОСОБА_1 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договорів. Звертають увагу, що без здійснення вказаних дій відповідачем зазначений договір не був би укладений між сторонами.

Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки вказаний договір є дійсним та ніким не скасованим.

Повідомляють, що позивач не володіє та не може володіти інформацією, відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» про виписки з банківського рахунку Відповідача або Первісних кредиторів. Доступ до даних документів мають право отримати безпосередньо Первісні кредитори. Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі, які були передані первісними кредиторами до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладених Договорів Факторингу. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання договору чи про зарахування та розподілення сплачених коштів Відповідачем висловлено не було.

Вважає, що надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання Кредитних договорів та Договорів Позики між Відповідачем та Первісним кредитором, та для обгрунтування розміру заборгованості Відповідача, вказаної у позовні заяві.

20.10.2025 представником відповідача адвокатом Козій А.В. подано клопотання, згідно якого просить стягнути із позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

21.10.2025 представником позивача подано заперечення на клопотання представника відповідача, згідно якого останній просить відмовити у задоволенні клопотання про стягнення з позивача правничої допомоги, мотивуючи тим, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 5 000,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, також, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже, суд не має підстав для стягнення Позивача на користь Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., тобто в цій частині судових витрат необхідно відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданого клопотання, представник позивача просить розгляд даної справи проводити без участі їхнього представника, позовні вимоги просить задовльнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно поданого клопотання, представник відповідача просить розглянути справу без участі сторони відповідача.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21.10.2025, є дата складення повного тексту судового рішення 24.10.2025.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 08.04.2021 з метою отримання банківських послуг, ОСОБА_1 звернувся до АТ «Таскомбанк», у зв`язку із чим підписав заяву-анкету на оформлення банківських послуг (а.с.5).

В заяві-анкеті від 08.04.2021, то ОСОБА_1 вказано наступну інформацію, зокрема. Персональні дані, адреса реєстрації, адреса фактичного проживання, інформацію про місце роботи, а також інформацію про банківський продукт: назва продукту зручна готівка «Максимум С», строк кредиту 24, цільове використання купівля товарів.

Підписуючи дану заявку-анкету на оформлення банківських послуг, ОСОБА_1 , просить банк, зокрема:

Надати йому послуги/продукти на умовах та в порядку, передбаченому в цій заяві-анкеті та в договірних документах, що підписуються для оформлення відповідних послуг/продуктів;

Укласти із ним договори на оформлення відповідних банківських продуктів/послуг;

Здійснювати кредитування на загальних умовах кредитування, що погоджені із ним та зазначені в договірних документах.

08.04.2021 між ОСОБА_1 та АТ «Таскомбанк» було підписано заяву договір №1565863-805 про надання кредиту (надалі - договір) (а.с.9 на звороті), згідно умов якої позичальник просить:

Надати йому кредит на власні потреби (далі кредит) в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (п.1 договору).

Загальна сума кредиту 10690,00 грн. (п.1.1 договору).

Сума кредиту без комісії за надання кредиту - 10000,00 грн. (п.п.1.1.1 договору).

Комісія за надання кредиту (за наявності) 6,9%, що складає 690,00 грн. (п.п.1.1.2 договору).

Відповідно до п.1.2 договору, строк кредиту 24 міс.

Проценти за користування кредитом 0,01% річних (п.1.3 договору).

Комісія за обслуговування кредиту 6,9% щомісячно (п.1.4 договору).

Згідно п.2 договору, надати кредит шляхом виплати кредитних коштів в сумі, визначеній в п.1.1 даного розділу з оформленням такої виплати відповідно до законодавства України:

на власні потреби у сумі 10690,00 грн., шляхом перерахування на позичальника поточний рахунок НОМЕР_1 в АТ «Таскомбанк».

Доручає АТ «Таскомбанк» списання коштів із поточного рахунку НОМЕР_1 на сплату комісії відповідно п.1.1.2 цієї заяви-договору.

Відповідно до Розділу ІІ, підписання цієї заяви-договору про надання кредиту на власні потреби, ОСОБА_1 , зокрема підтвердив, що:

Акцептує публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднується до умов договору.

Просить надати кредит, згідно інформації наведеної вище у заяві-договорі.

Погоджується із тим, що зобов`язаний повертати кредит щомісячно згідно графіку платежів згідно Додатку №1 до цієї заяви-договору, що є її невід`ємною частиною. Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника здійснюються я в сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що передбачені додатком №1 до цієї заяви-договору.

Підтверджує, що ознайомлений із змістом цієї заяви-договору, договору з всіма додатками до нього та повністю із ним згодний. Умови заяви-договору та договору є зрозумілими для нього, обов`язковими для виконання та заперечення щодо них відсутні.

Для зарахування зобов`язань клієнта за цією заявою-договором, банк відкриває рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення будь-якої заборгованості за цією заявою-договором НОМЕР_1 в АТ «Таскомбанк» (п.1 Розділу 4 договору).

ОСОБА_1 отримав від банку примірник заяви-договору №1565863-805 про надання кредиту на власні потреби від 08.04.2021 (п.7 Розділу 4 договору).

Як видно із Додатку №1 до заяви-договір №1565863-805 від 08.04.2021Детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів, сторони погодили наступний графік платежів:

Дата видачі кредиту 08.04.2021, чиста сума кредиту 10690,00 грн., Проценти за користування кредитом 1,13 грн., за обслуговування кредитної заборгованості 17702,64 грн., комісія за надання кредиту 690,00 грн., реальна процентна ставка 240,54, загальна вартість кредиту 29083,77 грн. (а.с.10).

Згідно паспорту споживчого кредиту за продуктом «Зручна готівка Максимум» до заяви-договір №1565863-805 від 08.04.2021, то в такому встановлено, зокрема основні умови кредитування, а саме: тип кредиту: кредит, сума/ліміт кредиту: 10690,00 грн, строк кредитування: 24 міс, мета кредиту на споживчі цілі, процентна ставка, відсотків річних 0,01%, тип процентної ставки фіксована, комісія за надання кредиту (від суми кредиту) 6,9%, обслуговування кредитної заборгованості (від початкової суми кредиту) 6,9%, загальні витрати за кредитом 17702,64 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 28393,77 грн., реальна процентна ставка, відсотків річних 240,54% (а.с.6 на звороті).

Також ОСОБА_1 було підписано дозвіл на обробку персональних даних та довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.6, 7).

15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф, а також Акт прийому-передачі реєстру Боржників від 15.05.2024 за договором факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 (а.с.12-14, 15), за умовами яких, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та ініші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 договору).

На виконання вимог договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було сплачено АТ «Таскомбанк» грошові кошти в розмірі 6388554,98 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №21312 від 15.05.2024 (а.с.16).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №1565863-805 від 08.04.2021 в розмірі 15635,76 грн., з яких 6066,86 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 0,31 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 9568,59 грн. загальна заборгованість по комісії (а.с.17).

Враховуючи вищевикладене, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржника ОСОБА_1 за договором №1565863-805 від 08.04.2021, відповідно до укладеного договору факторингу виступає позивач.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №1565863-805 від 08.04.2021, сформованого ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за період з 15.05.2024 по 03.06.2025, станом на 30.06.2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором №1565863-805 від 08.04.2021 становить 15635,76 грн., з яких 6066,86 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 0,31 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 9568,59 грн. загальна заборгованість по комісії (а.с.11).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Щодо стягнення заборгованості за договором №1565863-805 від 08.04.2021 в частині основного боргу та нарахованих процентів.

Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений зокрема Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

При цьому, суд надавши оцінку аргументам сторін зазначає, що стороною відповідача, по суті, визнається обставина укладення з АТ «Таскомбанк» кредитного договору та отримання кредитних коштів в розмірі 10690,00 грн., а також визнається заборгованість за тілом кредиту у сумі 6066,86 грн. заборгованість по відсоткам у сумі 0,31 грн. загальна заборгованість по відсоткам, а відтак в силу приписів частини 1 статті 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті в рахунок погашення тіла кредиту, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією за договором №1565863-805 від 08.04.2021.

Як зазначалось вище згідно умов договору та паспорту споживчого кредиту АТ «Таскомбанк» було встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості (від початкової суми кредиту) 6,9%.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

При цьому слід зауважити, що у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1565863-805 від 08.04.2021, станом на 30.06.2025 сума заборгованості по комісії становить 9568,59 грн..

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

При цьому, банк, встановивши у заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорті споживчого кредиту сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 6,9% щомісячно від суми кредиту, не зазначив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії необхідно відмовити за безпідставністю.

Одночасно як видно із долученої до відзиву виписки по рахунку відповідача за період з 08.04.2021 по 01.09.2025, наданої АТ «ТАСКОМБАНК» 01.09.2025, ОСОБА_1 було сплачено в рахунок комісії за обслуговування кредиту, згідно умов договору №1565863-805 від 08.04.2021, 8134,05 грн., з яких 10 платежів по 737,61 грн. та 1 платіж на суму 757,95 грн. (а.с.47-50).

Таким чином, з огляду на встановлені у справі обставини, враховуючи нікчемність положень укладеного між сторонами кредитного договору №1565863-805 від 08.04.2021 в частині необхідності сплати позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості, з метою захисту майнових прав позичальника (відповідача), а також його інтересу у правовій визначеності, суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зарахувати сплачену відповідачем комісію за обслуговування кредитної заборгованості по договору №1565863-805 від 08.04.2021 в розмірі 8134,05 грн. в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за нарахованими відсотками за вищевказаним кредитним договором, і на цю суму зменшити розмір заборгованості такої.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки сума коштів сплачених відповідачем в розмірі 8134,05 грн. є більшою від суми заборгованості 6067,17 грн., яка підлягала б стягненню із відповідача, у позові ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.

Вирішуючи питання стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

За змістом ч.ч.1, 4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує , зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України).

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21). Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (пункт 40). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44). Адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (пункт 64).

Суд, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, враховує рішення Європейського суду з прав людини, зокрема: у справах «East/WestAllianceLimitedпроти України» (Заява №19336/04), «Баришевський протиУкраїни» (Заява № 71660/11), «Двойних протиУкраїни» (Заява № 72277/01), «Меріт протиУкраїни» (заява № 66561/01) ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; у справі «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) ЄСПЛ вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником відповідача подано такі документи:

Договір про надання правничої допомоги №2025-23 від 28.08.2025, укладеного між адвокатом Козій Андрієм Володимировичем та ОСОБА_1 (клієнт) (а.с.77-78);

- Акт наданих послуг №1 від 02.2025, який підписаний адвокатом Козій Андрієм Володимировичем та ОСОБА_1 (клієнт) (а.с.79);

- Рахунком №1/20225-23 від 02.10.2025 для оплати наданої правничої допомоги на сумум 5000,00 грн. (а.с.80).

Згідно з договором про надання правничої допомоги №2025-23 від 28.08.2025, укладеного між адвокатом Козій Андрієм Володимировичем та ОСОБА_1 (клієнт), Адвокат приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правничу допомогу щодо: представництва інтересів Клієнта у цивільній справі № 443/1236/25 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на стадії розгляду справи Жидачівським районним Судом Львівської області; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, що виникають у Клієнта з питань, що стосуються предмета спору; аналізу судової практики у спірних правовідносинах; збору доказів; підготовки та подання відзиву на позовну заяву; процесуальних документів (заяв по суті, клопотань, заперечень та інших документів) (п.1.1 договору).

За надання правничої допомоги Клієнту на стадії розгляду цивільної справи №443/1236/25 судом першої інстанції Клієнт сплачує Адвокату 5 000 грн., що включає в себе послуги, визначені в. 1.1. цього Договору. Розмір гонорару адвоката може бути змінено у сторону збільшення у зв`язку із збільшенням обсягу правничої допомоги, яка надається Клієнтові, що визначатиметься додатковою угодою до цього Договору (п.3.1 договору). Надання Адвокатом правничої допомоги та прийняття її Клієнтом підтверджується підписаними Актами приймання-передачі наданих послуг (п.3.3 договору).

Відповідно до Акт наданих послуг №1 від 02.2025, який підписаний адвокатом Козій Андрієм Володимировичем та Литвин Володимиром Дмитровичем (клієнт), Адвокатом в інтересах клієнта в повному обсязі виконано зобов`язання за договором, а саме: надано правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань, визначених предметом договору про надання правничої допомоги; здійснено правовий аналіз усіх наявних матеріалів справи (позовної заяви та доданих до неї документів, відповіді на відзив); здійснено моніторинг судової практики в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення правових позицій Верховного Суду в аналогічних справах; узгоджено правову позицію з Клієнтом; визначено перелік доказів, які слід подати суду; складено та подано процесуальні документи: відзив на позовну заяву.

Вартість правничої допомоги у справі № 443/1236/25 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 5 000 грн..

Зазначені вище докази в матеріалах справи свідчать про реальність надання ОСОБА_1 адвокатом Козій Андрієм Володимировичем правової допомоги в рамках укладеного між ними договору.

Одночасно суд зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом враховано те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову; взято до уваги критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, предмету спору та фінансового стану обох сторін.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд погоджується з аргументами представника позивача щодо неспівмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Відтак, із урахуванням складності справи, яка віднесена до категорії малозначних справ, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи (подання відзиву на позовну заяву), значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи адвоката, зазначені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу співмірності розподілу судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, дотримуючись принципів розумності та співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для цієї справи слід зменшити, встановивши такий у сумі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: с.Репехів, Львівський район, Львівська область)3000 (три тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І. Сливка