ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 жовтня 2025 року

м. Харків

справа №643/4628/24

провадження № 22-ц/818/3336/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Шнайдер Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного медичного університету про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ястребової Євгенії Богданівни на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Тимош О. М.,-

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківського національного медичного університету про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 липня 2024 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

07 квітня 2025 року від представника ОСОБА_1 адвокат Ястребової Євгенії Богданівни подала до суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2025 року залишено позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського національного медичного університету про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди від 07.04.2025 року (заяву про збільшення позовних вимог) без розгляду. Повернуто позивачу ОСОБА_1 матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Харківського національного медичного університету про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди від 07.04.2025 (заяви про збільшення позовних вимог).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Ястребова Євгенія Богданівна просить скасувати ухвалу суду від 08 квітня 2025 року.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що уточнена позовна заява не змінює підстави позову. Судом було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в порушення вимог чинного законодавства. Розгляд питання про закриття підготовчого провадження відбувався без участі позивача та його представника, які подали обґрунтоване клопотання про відкладення підготовчого провадження через те, що витребувані судом докази від відповідача позивач та його представник станом на 02 грудня 2024 року не отримали. У зв`язку з тим, що суд прийняв рішення про закриття підготовчого провадження без участі позивача та його представника, останні були позбавлені можливості скористатися своїми процесуальними правами, наданими на стадії підготовчого провадження, в тому числі вказати на необхідність уточнення своїх позовних вимог в частині конкретного розрахунку сум, що підлягають стягненню. На час подачі позовної заяви (уточненої) зі збільшеними позовними вимогами, справа по суті ще не розглядалась, а тому, були наявні обґрунтовані підстави для конкретизації позовних вимог, які може бути вчинено виключно шляхом подання уточненої позовної заяви у її відповідній частині.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи уточнену позовну заяву без розгляду та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог після закінчення підготовчого засідання, не зазначила жодної поважної причини пропуску строку на подання заяви, а тому суд повернув її без розгляду.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожного на розгляд його справи судом передбачено також п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що у травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківського національного медичного університету про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 липня 2024 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

07 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Ястребова Євгенія Богданівна подала до суду уточнену позовну заяву із зазначенням розрахунків сум заборгованості відповідача перед позивачем.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 4, 5 частини другої статті 175 ЦПК України).

Отже позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, провадження № 14-473цс18).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин (аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 липня 2021 року у справі № 910/18389/20).

Таким чином законодавцем визначено право позивача збільшувати розмір позовних вимог, або ж змінювати їх предмет, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача до закінчення підготовчого засідання, або не пізніше, ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

На підставі наведених вище норм процесуального права, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ухвалою суду від 02.12.2024 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду року. У позивача було достатньо часу для уточнення заявлених ним позовних вимог, однак заяву про збільшення позовних вимог нею подано майже через 6 місяців після закриття підготовчого провадження у справі.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого позову (ще одного позову), чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстави позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням вказаного, повернення уточненої позовної заяви не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права на звернення до суду із позовом з такими вимогами в загальному порядку.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ястребової Євгенії Богданівни залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2025року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення складено 22.10.2025 року.