КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року

справа № 753/12816/24

провадження № 22-ц/824/9253/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.

при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2024 року, постановлене під головуванням судді Коренюк А.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у липні 2024 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позов мотивований тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2006 року, який розірвано рішенням Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 27.02.2012 року, та визначено місце проживання неповнолітного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. з нею як матір`ю.

Рішенням Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 14.05.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 460 грн. 00 коп., щомісячно, розмір яких змінено рішенням Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 02.10.2017 року з 460 грн. 00 коп. щомісячно на частину від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2017 року, й до досягнення дитиною повноліття.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати в період з 2022 року по 2024 рік, як матір`ю їх спільного сина, понесені додаткові витрати на: санаторно-курортне оздоровлення сина ОСОБА_4 , 2008 р.н. в м.Трускавці 32 432 грн. (21 532 грн. + 10 902 грн.), оскільки син перебуває на обліку у лікаря-отоларингголога, організацію навчального процесу в режимі онлайн (придбання комп`ютера, телефона, стола, стільця) 37 419 грн. 00 коп., лікування у лікаря-ортодонта 25 394 грн., всього - 84 345 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними документами.

Також, просила суд стягнути в відповідача, як батька, наперед за 2024 - 2026 роки, які пов`язує з розвитком здібностей сина та підтримання його здоров`я, додаткові витрати на санаторно-курортне оздоровлення сина за 10 днів в розмірі 15 690 грн. 00 коп., один раз на рік нести витрати в розмірі 21 368 грн. на спортивно-оздоровчі послуги в спортивному клубі «Спорт Лайф» за 2024-2026 роки, й до досягнення сином повноліття, у відповідності до тарифів та умов договору про надання таких послуг.

Кошти, які стягується з відповідача на утримання дитини рішенням суду не вистачає, відповідно, нею несуться додаткові витрати на його утримання.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 42 172 грн. 50 коп. - половину понесених додаткових витрат на дитину.

Стягнуто з ОСОБА_2 1 211 грн 20 коп. судового збору. У решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що у поданій заяві позивачка наводить ряд обставин, які не мають відношення до предмета доказування та не мають відношення до теперішнього часу, також вказує на обставини, які суб`єктивно інтерпретує на власний розсуд. Позивачка наголошує, що несе додаткові витрати на утримання спільного сина, водночас вона вказує, що ніде не працює, доходу не має. Зазначає, що відповідач постійно утримує сина, сплачує аліменти.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказала, що відповідач не сплачував аліменти визначені судом у мізерному розмірі, хоча розмір аліментів у 25 відсотків від заробітку є стандартним та мінімальним розміром на одну дитину.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню, обставин, що вцілому спростовують позовні вимоги, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2006 року, який розірвано рішенням Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 27.02.2012 року, із визначеним місцем проживання неповнолітного сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачкою, як матір`ю (а.с.11-12).

Рішенням Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 14.05.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти в розмірі 460 грн. 00 коп. щомісячно (а.с.13), розмір яких змінено рішенням Кузнєцовського міського суду Рівненської області від 02.10.2017 року з 460 грн. 00 коп., щомісячно, на частину від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2017 року, й до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).

Згідно з ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Судом першої інстанції в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України вірно взято до уваги висновок Верховного Суду у справі № 520/12681/17, де зазначено, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно з випискою амбулаторного (стаціонарного) хворого від 29 травня 2024 року вбачається, що ОСОБА_4 має повний діагноз ( основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення) хронічний компенсований тонзіліт, ремісія. Викривлення носової перетинки.

Для забезпечення навчального процесу спільному сину ОСОБА_4 в режимі онлайн під час епідемії та війни позивачкою були витрачені кошти придбання комп`ютера, телефона, стола, стільця.

Отже, судом вірно встановлено, що в період з 2022 року по 2024 рік позивачкою понесені додаткові витрати на: санаторно-курортний відпочинок сина ОСОБА_4 , 2008 р.н., в м.Трускавці 32 432 грн. (21 532 грн. + 10 902 грн.), організацію навчального процесу в режимі онлайн (придбання комп`ютера, телефона, стола, стільця) 37 419 грн. 00 коп., лікування у лікаря-ортодонта 25 394 грн., всього - 84 345 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними документами про понесені витрати (а.с.21-26, 29, 37), половину яких, а саме 42 172 грн. 50 коп. (84 345 грн. 00 коп./2 = 42 172 грн. 50 коп.), та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача, як батька дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат не оскаржується, відтак судом апеляційної інстанції не переглядається.

Згідно з ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

До особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Суд вирішує, в якій мірі кожен з батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягнення аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо віднесення визначених судом витрат до додаткових, зумовлених особливими обставинами.

Посилання апелянта на те, що позивачка не працює, натомість несе додаткові витрати на дитину, суд вважає необґрунтованими, оскільки у відповідності до ст. 141 СК України судом вирішено стягнути половину розміру визначених додаткових витрат.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині часткового задоволення позовних вимог, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованими, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленого судового рішення.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_2 залишити без задоволення

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді