Дата документу 15.10.2025
Справа № 334/1599/25
Провадження № 2/334/3298/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., за участю секретаря судового засідання Шерештан О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» в особі представника Пархомчук С.В. через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 27.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

03.03.2025 представник позивача подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку зі сплатою відповідачем боргу. Також просить суд вирішити питання про повернення судового збору та стягнення витрат на правову допомогу. Розгляд клопотання проводити за відсутністю представника позивача.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю відповідача та її представника. Позицію відповідача щодо закриття провадження по справі та стягнення витрат на правову допомогу, викладено у відзиві на позовну заяву, яку просили взяти до уваги при ухваленні остаточного рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2025 року провадження у справі було закрито. Клопотання ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» про повернення судового збору задоволено, повернуто з державного бюджету судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, сплачений за платіжною інструкцією № 3 4411 від 22.01.2025. У частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» судових витрат на правничу допомогу відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2025 року ухвалу суду першої інстанції від 30 квітня 2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, звернулись з клопотаннями про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання позивача про закриття провадження у справі, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» 26.02.2025 звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором станом на 19.02.2025 у сумі 10650,00 грн., стягнення судового збору у сумі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 27.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 30.04.2025.

03.03.2025 представник позивача подав до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку відсутністю предмета спору, оскільки відповідачка повністю сплатила заборгованість. Також у цій заяві просить на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернути з державного бюджету судовий збір у розмірі 2422,40 грн., сплачений згідно платіжної інструкції за подання позовної заяви. Розгляд клопотання проводити за відсутністю представника позивача.

11.03.2025 від представника відповідачки адвоката Івченко М.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому заявлено про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 255 КК України, та про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» на користь відповідачки судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

18.03.2025 представником відповідачки адвокатом Івченко М.В. надіслано клопотання про долучення в якості доказу акту приймання-передачі наданих послуг.

30.04.2025 представник ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» подав до суду заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, у якій просив стягнути з відповідачки витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн.

Щодо клопотання про закриття провадження у справі суд дійшов таких висновків.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України. Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Як встановлено судом, представник позивача звернувся із заявою про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору. Аналогічного змісту клопотання було заявлено представником відповідачки у відзиві на позовну заяву.

Суд доходить висновку, що вказана заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Згідно з правовою позицією Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.09.2021 року в справі № 683/3792/20, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Згідно з матеріалами справи, з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 10650,00 грн. позивач звернувся до суду 26.02.2025.

При цьому, заборгованість у сумі 10650,00 грн. була сплачена ОСОБА_1 07.02.2025 на виконання досудової вимоги ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ», тобто до подання позову до суду.

Також до звернення з позовом до суду ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» надіслала ОСОБА_1 листа від 10.02.2025 за вих.№3.10.02.2025 щодо повного погашення заборгованості по кредиту за договором №2095229 від 02.07.2021.

Таким чином, предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову внаслідок врегулювання спірного питання між сторонами, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Щодо розподілу судових витрат суд дійшов таких висновків.

Частина 2 ст. 255 ЦПК України передбачає, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Зміст ст. 142 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає способи розподілу судових витрат, які безпосередньо залежать від підстави закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При зверненні з даним позовом до суду ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. за платіжною інструкцією № 3 4411 від 22.01.2025.

Отже, з урахуванням підстав закриття провадження у справі, клопотання представника позивача про повернення сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн. ґрунтується на вимогах закону.

Також судом встановлено, що на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2025 року у цій справі на користь ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» було повернуто з державного бюджету судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, сплачений за платіжною інструкцією № 3 4411 від 22.01.2025, що підтверджується заявою представника позивача про повернення судового збору від 12.05.2025, повідомленням керівника Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2025 Вих. №334/3076/24/9240/2025 про направлення 22.05.2025 до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області електронного подання №61 від 22.05.2025 на повернення судового збору у розмірі 2422,40 грн., Випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, згідно з якою на підставі подання №61 від 22.05.2025 сума платежу 2422,40 грн. була зарахована на казначейський рахунок 23.05.2025.

Доказів, що вказана сума судового збору згідно з вищезазначеним поданням суду не була отримана ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» та залишається зарахованою до державного бюджету після скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2025 року, матеріали справи не містять.

У зв`язку з вищенаведеним, оскільки позивачу сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн. фактично повернуто, у повторному поверненні судового збору з державного бюджету суд відмовляє, оскільки це не ґрунтується на вимогах закону.

Також сторони просили суд при ухваленні рішення про закриття провадження у справі вирішити питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Представник ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» у своїй заяві від 30.04.2025 просить стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. В обґрунтування цієї заяви посилається на положення ст. 137, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України «…інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача».

Норми ст. 141 ЦПК України застосуванню не підлягають, оскільки у даній справі позивача не звільненого від сплати судових витрат, рішення по суті позовних вимог не ухвалювалося, а за заявою представника позивача суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Питання щодо розподілу витрат у разі закриття провадження у справі унормовано ст. 142 ЦПК України.

Закриття провадження у справі через відсутність предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК) відповідно до ст. 142 ЦПК не є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат при зверненні з позовом до суду.

Суд звертає увагу на положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України, згідно з якою у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Тобто ч. 3 ст. 142 ЦПК України застосовується, як зазначена підстава для відшкодування судових витрат позивача, лише у разі, коли позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, а не до пред`явлення позову, що мало місце у даній справі.

Положення частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України дають підстави для висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) не є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

З урахуванням наведеного вище, доводи представника позивача, що такі витрати були фактичні і неминучі, не впливають на вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат у зв`язку з відсутністю законних підстав для цього.

Відтак, з урахуванням закриття провадження у справі і його підстав, вимога стягнути з відповідачки понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10500 грн. є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Представником відповідачки адвокатом Іванченко М.В. у відзиві на позовну заяву від 11.03.2025 та у заяві від 30.04.2025 заявлено вимогу про стягнення з позивача судових витрат, які складаються із суми судового збору, сплаченого 07.02.2025 на рахунок позивача, та витрат на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.

Представник позивача у заяві від 24.09.2025 просив відмовити відповідачці у стягненні витрат на правову допомогу ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ», вказуючи, що заборгованість відповідачкою була погашена після ініціювання судового провадження, та посилаючись на ті обставини, що за умови подання представником позивача заяви про закриття провадження у справі за вісім днів до подання відзиву на позовну заяву, витрати відповідачки на складання і подання такого відзиву не відповідають критеріям неминучості, обґрунтованості і розумності їх розміру.

Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як зазначалось судом, ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» 26.02.2025 звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором станом на 19.02.2025 у сумі 10650,00 грн. В позовній заяві наведено орієнтовний розрахунок судових витрат позивача на суму 12922,40 грн., з яких 10500,00 грн. витрати на правничу допомогу, 2422,40 грн. сплачений судовий збір.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 27.02.2025, судове засідання призначено на 30.04.2025.

03.03.2025 представник позивача подав до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, про повернення з державного бюджету судового збору у розмірі 2422,40 грн.

03.03.2025 між адвокатом Івченко М.В. і відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір №03/03/2025 про надання правової допомоги.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №1, одною з послуг адвоката було ознайомлення з документами, наявними у Балебрух Т.О., матеріалами цивільної справи №334/1599/25, вартість яких складає 1500,00 грн. (1 година), також згідно з актом надані послуги полягали у моніторингу і аналіз судової практики для складання відзиву на позовну заяву (2 години - 3000,00 грн.) та складання відзиву на позовну заяву (2 години - 3000,00 грн.)

11.03.2025 від представника відповідачки адвоката Івченко М.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому заявлено про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 255 КК України, та про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» на користь відповідачки судових витрат, які складаються з судового збору у сумі 2422,40 грн., сплаченого на той час відповідачкою на користь позивача, та витрат відповідачки на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.

Враховуючи наявність у адвоката Івченко М.В. з часу укладення договору про надання правової допомоги доступу до матеріалів цивільної справи і документів відповідачки, які вказували на погашення нею боргу до подачі позову, суд вважає слушними доводи представника позивача, що витрати відповідачки, пов`язані зі складанням і поданням відзиву на позовну заяву, зміст якого фактично зводиться до заяви про закриття провадження у справі, у розмірі 6000,00 грн., не відповідають критеріям обґрунтованості, пропорційності до предмета спору, а з огляду на конкретні обставини справи за своїм характером не є необхідними і неминучими у справі, а тому в цій частині витрати відшкодуванню не підлягають.

При цьому, з урахуванням того, що судове провадження було розпочато 26.02.2025 за відсутності боргу відповідачки і видачі їй позивачем ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» довідки від 10.02.2025 про повне погашення боргу за кредитним договором, вимоги заяви в частині стягнення на користь відповідачки витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, яка полягала у вивченні документів відповідачки і ознайомленні з матеріалами справи, у сумі 1500,00 грн., є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник відповідачки відносить 2422,40 грн., сплачених відповідачкою на користь позивача 07.02.2025 як судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Як встановлено судом, до суду ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» звернулося 26.02.2025, сплативши при цьому судовий збір у розмірі 2422,40 грн. за платіжною інструкцією № 3 4411 від 22.01.2025. Провадження у справі відкрито ухвалою від 27.02.2025.

При ухваленні рішення про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2025 року у цій справі судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, сплачений за платіжною інструкцією № 3 4411 від 22.01.2025, повернутий позивачу.

При цьому суд також звертає увагу на те, що адресована відповідачці досудова вимога ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» від 10.01.2022 не містила вимоги про сплату судового збору.

З наведеного вбачається, що відповідачка сплатила на користь ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» 07.02.2025 2422,40 грн. безпідставно і вказані витрати не можуть бути віднесені до витрат, передбачених ст. 133 ЦПК України, ні як судовий збір, сплачений відповідно до закону, ні як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відтак, у зв`язку із закриттям провадження у справі, відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України, заява представника відповідачки про компенсацію здійснених відповідачкою витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, підлягає задоволенню частково, в сумі 1500,00 грн. як компенсація витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. В іншій частині заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 142, 255, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Клопотання представника ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» про повернення судового збору і стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення.

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Івченко Марини Володимирівни про компенсацію здійснених відповідачкою витрат, пов`язаних з розглядом справи, задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія Кеш ТУ ГОУ» на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, у сумі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.). В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів із дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.