Подільський районний суд міста Полтави
Провадження № 2/553/511/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.10.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Долгової М.М., представника відповідача Захарова Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №554/12746/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

15.11.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов вмотивований тим, що 11.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»» та ОСОБА_1 укладено договір № 483229-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Товариством 11.04.2024 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 483229-КС-003 про надання кредиту, а відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №483229-КС-003 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони Товариство навправило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону НОМЕР_1 , що зазначено позивальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено. Таким чином, 11.04.2024 року між сторонами було укладено та підписано Договір №483229-КС-003 про надання кредиту. Товариство свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надав позичальнику грошові кошти в розмірі 22 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , яку позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором №483229-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти на загальну суму 19034,84 грн, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Вважає, що, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Станом на 03.11.2024 року у відповідача утворилась заборгованість за договором № 483229-КС-003 про надання кредиту в розмірі 63193,96 грн, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 20639,63 грн; суми прострочених платежів по процентах 42554,33 грн.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №483229-КС-003 про надання кредиту від 11.04.2024 року у розмірі 63193,96 грн та сплачений судовий збір 2422,40 грн.

Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 10.02.2025 року відкрито провадження у даній справі та справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 14.05.2025 року до участі в цивільній справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товриство з обмеженою відповідальністю «ФК «Елаєнс», а також в АТ «Універсал банк» витребувані докази щодо випуску банківської картки на імя відповідача та рух коштів по ній.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляду справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, надав письмовий відзив, в якому підстави заперечення наступні: Відповідач вважає, що позивач не надав до суду належного та допустимого доказу на підтвердження факту перерахунку коштів на рахунок відповідача ТОВ «Бізнес позика», зазначає, що позивач розуміє, що на момент укладення договору та перерахування коштів у позивача не було достатніх підстав вважати, що таке перерахування здійснювалося саме на рахунок відповідача, позивач не здійснював належним чином ідентифікацію клієнта, а отже не має належних доказів особи відповідача, позивач не надав до суду жодних первинних документів, що оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за кредитним договором, розрахунок заборгованості та довідка, що видана третьою особою не є належними доказами наявності заборгованості та її розміру, та не є первинними документами, що унеможливлює стягнення заборгованості та процентів. Також, відповідач ставить під сумнів цілісність та достовірність вказаного кредитного договору як доказу, оскільки є розбіжності в часі підписання електронним підписом кредитодавцем, позивач не подав до суду оригінали електронних доказів або належним чином завірених копій, відсутні докази про порядок отримання відповідачем одноразового ідентифікатора та факту його накладання у електронному документі договору кредиту, не надані докази, що підписаний від імені позичальника електронний підпис належить саме відповідачеві, доведення цілісності електронних документів лежить на позивачеві. Умова нарахування комісії при видачі кредиту в розмірі 3300 грн. є несправедливою, суперечить принципу добросовісності, оскільки надання грошових коштів за укладеними кредитними договорами є обов`язком установи, виконання якого не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплато з боку позичальника. Нарахування процентів здійснено в порушення вимог ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові пояснення сторін та пояснення представника відповідача, надані в судовому засіданні встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

11.04.2024 року між ТОВ «бізнес позика» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено електронний договір №483229-КС-003 про надання споживчого кредиту.

Даний кредитний договір містить відмітку про підписання його відповідачем електронним підписом ідентифікатором UA-6962. Договір містить податковий номер відповідача, паспортні дані, його адресу, електронну адресу, номер мобільного телефону та номер електронної платіжної картки: НОМЕР_3 . (а.с.17-34)

Відповідно до пункту 2.1 договору кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в розмірі 22000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів.

Відповідно до п.2.3 строк, на який надається кредит: 24 тижні.

Відповідно до п.2.4 стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15138637, фіксована.

Відповідно до п.2.5 встановлена комісія за надання Кредиту 3300,00 грн., яка нараховується одоразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. При цьому зазначено, що супровідні послуги відсутні.

Пунктом 2.7 Договору встановлений строк дії Договору до 26.09.2024 року.

ТОВ «ФК «Елаєнс» надана довідка про проведення в системі Fondy 11.04.2024 року платежу на платіжну картку Монобанку № НОМЕР_2 суми 22000,00 грн. з підставою призначення перерахування коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 згідно кредитного договору №483229-КС-003 від 11.04.2024 року. (а.с.35)

Також, факт перерахування ТОВ «Бізнес позика» 11.04.2024 року та отримання саме відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 22000,00 грн., підтверджується випискою про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , наданою АТ «Універсал банк». Доказів зворотного відповідач суду не надав. Всі доводи щодо неотримання даної суми саме від позивача, не укладення письмого договору про споживчий кредит на умовах, зазначених в електорнному договорі, наданому позивачем до суду, полягають на припущеннях представника відповідача (а.с.234-239)

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №483229-КС-003 про надання споживчого кредиту від 11.04.2024 року, за період кредитування з 11.04.2024 року по 26.09.2024 року, всього було сплачено відповідачем 19034,84 грн., при цьому нараховані відсотки 56928,80 грн., нарахована комісія 3300,00 грн., видано кредит на 22000,00 грн. Отже, залишок заборгованості становить 63193,96 грн. (а.с. 11-13). Відповідач не заперечує тої обставини, що ним було сплачено за договором 19034,84 грн.

Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитний договір містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором, який направлявся позичальнику для підписання договору на його особистий мобільний номер телефону, який вказувався ним при реєстрації на сайті як фінансовий, у відповідності до норм статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та статті ст. 207 ЦК України.

Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтвердив, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.

Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір споживчого кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Будь-яких доказів, про те, що в договір були внесені зміни після підписання сторонами зазначеного Договору, відповідачем суду не надано. Також слід зауважити, що кредитний договір укладено шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Вказаний договор у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнаний, дані позичальника зазначені вірно, а отже в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, а саме отримавши кредитні кошти в сумі 22000,00 грн. повернув позивачу лише 19034,84 грн.

Однак суд не в повній мірі погоджується з наданим розрахунком процентів за користування кредитом у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір про надання споживчого кредиту був укладений 10.02.2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.

Таким чином, умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки у 2% та 1.151138637% в порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%.

Строк кредитування відповідно до договору становить 24 тижні або 169 днів (з 11.04.2024 року по 26.09.2024 року), що також зазначено в паспорті споживчого кредиту, а саме строк кредитування обраний клієнтом 169 днів (24 тижні) (а.с.14) Отже, сума процентів за користування кредитом у межах строку кредитування, встановленого договором, тобто за 169 днів, становить 37180,00 грн. (22 000,00 грн. х 1% х 169 днів).

Щодо твердження відповідача про незаконне нарахування та стягнення одноразової комісії при видачі кредиту у розмірі 3300,00 грн., суд зазначає наступне.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановленазакономабо якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2, 3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановленазаконом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановленихзаконом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В розрізі з наведеним, суд зазначає, що суду не надано доказів визнання недійсним в цілому чи певних частин договору №483229-КС-003 про надання кредиту укладеного 11.04.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 , відтак він є чинним та дійсним.

Відповідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

У частинах 1, 2,5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно абз.2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передба-чено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням та поверненям кредиту.

Отже, передбачена договором одноразова комісія за надання Кредиту у розмірі 3300,00 грн. не суперечить діючому законодавству, є законною платою за послугу, не є надмірною та положення Кредитного договору в частині встановлення комісії за надання Кредиту в сумі 3300,00 грн. не визнано недійсним. З огляду на що, розмір даної комісії нарахований та стягнутий правомірно, у суду не має підстав виключати його з разрахунку заборгованості.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на загальну суму 43445,16 грн. (37180,00 грн. (проценти) + 22000 грн. (тіло кредиту) + 3300 грн. (одноразова комісія) 19034,84 грн. (оплата здійснена позичальником)).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи факт часткового задоволення судом позовним вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає 1665,37 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 16, 526, 530, 611, 615, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, місце знаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за Договором №483229-КС-003 про надання кредиту від 11.04.2024 року в загальному розмірі 43445,16 грн. (сорок три тисячі чотиристо сорок п`ять грн. 16 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, місце знаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) судовий збір в сумі 1665,37 грн. (одна тисяча шістсот шістдесят п`ять грн. 37 коп.)

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та оголошений 21.10.2025 року о 13.00 год.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Ю. В. Фоміна