Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2/641/1477/2025 Справа № 641/1596/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Земляної А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 15 700,03 грн, з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.2017 року по 31.01.2025 року у сумі 7985,24 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.06.2017 року по 31.01.2025 року у сумі 5749,03 грн, за абонентське обслуговування за період з 01.06.2022 року по 31.01.2025 року у сумі 948,16 грн, за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01.06.2022 року по 31.01.2025 року у сумі 531,84 грн, за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.06.2022 року по 31.01.2025 року у сумі 485,76 грн, понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 .

17.02.2025 року відповідачу була направлена претензія №37 з пропозицією погасити борг у триденний термін. На момент подання позову відповідач не здійснив ніяких заходів до погашення заборгованості.

Відповідач не належним чином виконував зобов`язання з оплати наданих послуг у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 13 734, 27 грн.

Відповідно до Закону № 2189-VIII, враховуючи норми постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг», п. 34 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 та на підставі моделі договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем), умови якої однаково діють для усіх споживачів житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі чого за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалися нарахування за абонентське обслуговування та виникла заборгованість за період з 01 червня 2022 року по 31 січня 2025 року у сумі 948 грн. 16 коп.

Відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», враховуючи норми Правил утримання житлових будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 № 76, Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 № 150 та рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова, відповідачу нараховано заборгованість за утримання та обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, а саме: за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01 червня 2022 року по 31 січня 2025 року у сумі 531 грн 84 коп; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01 червня 2022 року по 31 січня 2025 року у сумі 485 грн 76 коп.

Таким чином, загальна заборгованість складає 15 700, 03 грн.

Посилаючись на ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Провадження по даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Харківській області належним чином засвідчену копію актового запису про смерть на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До суду надійшов актовий запис про смерть №1692 від 06.02.2025 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого вбачається, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Ураховуючи, що у судове засідання позивач не з`явився, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Статтями 46, 47 ЦПК України передбачено, що вони можуть мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною 1 ст. 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Системний аналіз вказаних норм права, а також положень ч. ч. 1, 2, 4 ст. 25, ч. 1 ст. 26 ЦК України та ч. 2 ст. 48 ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Нормами п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до статті 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки право попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

З наведеного вбачається, що вказана норма закону підлягає застосуванню виключно в разі, коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі.

Тобто правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку статті 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

Отже, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.

Загальні правила пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців визначається, зокрема статтею 1281 ЦК України, що не підлягають зміні нормами процесуального законодавства.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Наведене дає підстави для висновку, що у Кодексі визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців.

Отже, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку статті 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не заміни відповідача, однак лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Дана позиція підтверджується висновками Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №310/10284/15-ц (провадження №61-2717св18), у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 381/3844/15-ц (провадження № 61-9568св18), у постанові від 26 червня 2019 року у справі №161/13138/15-ц, у постанові від 26 червня 2019 року по справі №234/7927/16-ц, у постанові від 16 травня 2018 року по справі №183/4229/14-ц.

Також, Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі №161/13138/15-ц дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на час пред`явлення до суду позову позивачем, відповідач помер. Верховний суд вказав, що обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам цивільного процесуального закону є висновок суддів про закриття справи, оскільки відповідно до статті 37 (на цей час 55) ЦПК України правонаступництво можливе шляхом залучення правонаступника, а не заміни відповідача у справі, за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі. Доводи касаційної скарги, що суд повинен був вирішити питання про процесуальне правонаступництво є безпідставними, оскільки цивільний процесуальний закон не передбачає пред`явлення позову до фізичної особи, яка померла, яка не є правоздатною у зв`язку зі смертю.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, оскільки судом встановлено, що відповідач по справі помер до подання позовної заяви до суду, тобто процесуальна правоздатність відповідача на час подання позовної заяви припинилась, а процесуальне правонаступництво не допускається, оскільки пред`явлення позову до померлої особи не допускається, суд вважає за необхідне провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

При цьому позивачу слід роз`яснити його право звернутись із позовом до суду безпосередньо до спадкоємців відповідача.

Керуючись ст. 46-48, 255, 260, 261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя -І. В. Зелінська