Справа № 450/905/25 Провадження № 2-др/450/36/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходилась на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, які об`єднані в одне провадження із присвоєнням цивільній справі номеру судової справи №450/905/25 та номеру провадження № 2/450/1200/25.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.09.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково. Визнано земельну ділянку, площею 0,0412 га, що розташована за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Липники, кадастровий номер :03:002:0548, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36; земельну ділянку, площею 0,0868 га, що розташована за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Липники, кадастровий номер :03:002:0550, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36; транспортний засіб марки «RENAULТ», моделі «KOLEOS», 2021 року випуску, червоного кольору, VIN-номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2488 см.куб., номерний знак НОМЕР_2 , спільним майном подружжя. Здійснено поділ майна подружжя шляхом залишення у власності ОСОБА_1 : 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,0412 га, що розташована за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Липники, кадастровий номер :03:002:0548, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36; 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,0868 га, що розташована за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Липники, кадастровий номер :03:002:0550, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, припинивши право спільної сумісної власності подружжя на вказане майно. Здійснено поділ майна подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 285000 грн. в якості компенсації вартості 1/2 частки відчуженого транспортного засобу марки «RENAULТ», моделі «KOLEOS», 2021 року випуску, червоного кольору, VIN-номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2488 см.куб., номерний знак НОМЕР_2 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя на вказане майно. Здійснено поділ майна подружжя шляхом визнання за ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0412 га, що розташована за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Липники, кадастровий номер :03:002:0548, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36; 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0868 га, що розташована за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Липники, кадастровий номер :03:002:0550, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, припинивши право спільної сумісної власності подружжя на вказане майно.

29.09.2025 року представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат, яка зареєстрована канцелярією суду в межах справи № 450/905/25 із присвоєнням номеру провадження № 2-др/450/36/25, у якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 47500 грн. та 8000 грн. на проведення оцінки транспортного засобу і земельної ділянки.

01.10.2025 року Пустомитівським районним судом Львівської області отримано заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 від 30.09.2025 року про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат, яка зареєстрована канцелярією суду в межах справи № 450/905/25 із присвоєнням номеру провадження № 2-др/450/37/25, згідно мотивів якої просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 42000 грн.

Ухвалою від 02.10.2025 року об`єднано в одне провадження у межах цивільної справи № 450/905/25 заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 від 29.09.2025 року про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат, яка зареєстрована канцелярією суду із присвоєнням номеру провадження № 2-др/450/36/25, із заявою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 від 30.09.2025 року про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат, яка зареєстрована канцелярією суду із присвоєнням номеру провадження № 2-др/450/37/25. Об`єднаним в одне провадження заявам присвоєно номер провадження № 2-др/450/36/25.

Сторони, будучи належним повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення просила проводити розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, розглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.09.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У поданих позовних заявах представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 зазначено, що орієнтований розрахунок судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, становить 40000 грн., а представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 орієнтований розрахунок судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, визначено у розмірі 42000 грн.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З долучених до матеріалів справи представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 договору № 25 про надання правової допомоги від 10.02.2025 року, додаткової угоди від 13.05.2025 року, платіжних інструкцій, вбачається, що розмір понесених позивачем ОСОБА_1 витрат у зв`язку із розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, становить 47500 грн.

З долучених до матеріалів справи представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 договору № 02-04/25 про надання правової допомоги від 15.04.2025 року, додаткової угоди № 1 від 15.04.2025 року, акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 29.09.2025 року, вбачається, що розмір понесених позивачем ОСОБА_2 витрат у зв`язку із розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, становить 42000 грн.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19.

Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.

Дослідивши надані представниками позивачів докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що межах розгляду даної справи задоволено частково позовні вимоги як ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , так і ОСОБА_2 до ОСОБА_1 . При цьому, суд зазначає, що предметом задоволених позовних вимог були як вимоги позивача ОСОБА_1 , так і вимоги позивача ОСОБА_2 , які стосувались одного і того ж майна.

Суд констатує, що великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатами і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 у розмірі 47500 грн. та представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 у розмірі 42000 грн., є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику, без врахування ціни позову, дана справа є не складною. При цьому, адвокатами зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатами, а також значної суми на підготовку різного типу звернень та клопотань.

Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, суд вважає, що визначений сторонами позивачів до відшкодування гонорари, є завищеним і не являється співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійснених робіт та наданих послуг, складності справи, а також є неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, обсяги наданих адвокатами послуг не відповідають критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат кожного із позивачів на професійну правничу допомогу до 10000 грн., оскільки такі розміри витрат є необхідними і неминучими для позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які були змушені до залучення професійної правничої допомоги адвокатів при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

При цьому, у відповідності до вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи те, що судом задоволено як позовні вимоги ОСОБА_1 , так і позовні вимоги ОСОБА_2 в рівному розмірі, суд приходить до переконання про звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній судових витрат в частині судового збору.

Окрім наведеного, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення оцінки транспортного засобу і земельної ділянки в розмірі 8000 грн.

З цього приводу суд зазначає, що такі витрати, як і проведення оцінки транспортного засобу і земельної ділянки, не були необхідними для правильного вирішення спору по суті, оскільки такі не взято судом до уваги при ухваленні рішення з огляду на те, що вартість транспортного засобу марки «RENAULТ», моделі «KOLEOS» номерний знак НОМЕР_2 для стягнення грошової компенсації визначена із договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7846/24/1/000747 від 24.04.2024 року. Натомість визначення вартості земельних ділянок площею 0,0412 га, що розташована за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Липники, кадастровий номер :03:002:0548, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, площею 0,0868 га, що розташована за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Липники, кадастровий номер :03:002:0550, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, не було необхідним з огляду їх поділу між позивачем ОСОБА_1 та позивачем ОСОБА_2 у рівних частках, а саме по 1/2 такої без визначення розміру виплат.

Таким чином, вказані витрати не пов`язані з розглядом справи з огляду на відсутність їх необхідності для правильного вирішення спору по суті.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяв представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 та представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Мусієвський В.Є.