Справа № 948/1638/23
Номер провадження 2-др/948/8/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.,

за участю секретаря Ткач Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Белей Віталія Миколайовича про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Бардінова Вікторія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

у провадженні Машівського районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Бардінова Вікторія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою від 08.10.2025 року суд на клопотанням позивача та його представника залишив позов без розгляду (а.с.24 т.2).

21.10.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Белей В.М. надійшла заява з наступним уточненням (а.с.38 т.2), у якій він просить стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8500,00 грн.

Заява мотивована тим, що ухвалою суду від 08.10.2025 року залишено без розгляду позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Бардінова Вікторія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним.

Також повідомлено, що у матеріалах справи мається відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач очікував понести судові витрати у розмірі 7000,00 грн, договір про надання правової допомоги №02/09/23 від 02.09.2023 року, ордер та заявлено про намір стягнути з позивача витрати на правову допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано акт (опис) приймання-передачі наданої правової допомоги за вищевказаним договором у даній цивільній справі та квитанція відповідно до яких визначено, що винагорода на надання юридичних послуг становить 8500,00 грн. (а.с.29 т.2).

23.10.2025 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Рябченка П.Ф. надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу, у якій він просить відмовити у задоволенні заяви відповідача про стягнення витрат на правову допомогу, не стягувати судові витрати з позивача.

Заперечення мотивовані тим, що проведення експертизи у даній справі зайняло тривалий час, позивач був змушений залишити свою позовну заяву без розгляду, у зв`язку зі значним погіршенням стану здоров`я дружини позивача ОСОБА_3 .

Також зауважив, що не можна стягувати судові витрати з позивача, оскільки причиною залишення позову без розгляду стала хвороба, а не зловживання процесуальними правами або неправильної дії позивача, так як зазначено у заяві про стягнення витрат на правничу допомогу. У такому випадку стягнення судових витрат з позивача є необґрунтованим, оскільки залишення позову без розгляду сталося через обставини, що не залежать від його волі та не є зловживанням процесуальними правами.

Адвокат Рябченко П.Ф. вважає, що при залишенні позову без розгляду сторона - відповідач може стягнути судові витрати, зокрема витрати на правову допомогу лише за умови, що вона доведе, що дії позивача були необґрунтованими або зловживанням процесуальними правами.

Також посилаючись на ч.8 ст.141 ЦПК України зазначив, що сторона має подати такі докази до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення рішення, при цьому сторона має завчасно зробити про це відповідну заяву, що відповідачем не було зроблено (а.с.39-41 т.2).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд заяви повідомлені належним чином та завчасно (а.с.35-37), представник відповідача подав заяву, у якій просить розглянути дану заяву без участі сторони відповідача, вимоги заяви підтримують у повному обсязі та просять задовольнити (а.с.38), представник позивача у поданих запереченнях зазначив, що не заперечує проти розгляду справи без його участі, так як наразі він перебуває у лікарні, на стаціонарному лікуванні (а.с.40).

Суд уважає за можливе розглянути заяву представника відповідача про стягнення судових витрат на правову допомогу у даній справі за відсутності сторін, та дослідивши матеріали справи, зазначає таке.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч.8,9 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до чч. 5,6 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Так, з системного тлумачення положень ч. ч. 5,6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Цивільно-процесуальний закон не розкриває змісту та ознак необґрунтованості дій позивача, натомість визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.01.2021 у справі №521/3011/18.

Так, у поданій заяві представник відповідача про розподіл витрат на правову допомогу представник відповідача посилається на норми ЦПК України, але при цьому не вказує, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими в ході розгляду справи та в чому вони полягали, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

При цьому представник відповідача зауважив про наявний у матеріалах справи договір про надання правової допомоги №02/09/23 від 02.09.2023 року, ордер на надання правничої допомоги та надав до заяви акт приймання-передачі наданої правової допомоги за цим договором від 13.10.2025, згідно якого сума за надані адвокатом юридичні послуги складає 8 500,00 грн та квитанцію від 13.10.2025 року про сплату ОСОБА_1 адвокату Белей В.М. коштів за надання правової допомоги у розмірі 8 500,00 грн.

Разом з тим, обставини, які свідчать про необґрунтованість дій позивача не встановлені судом під час судового розгляду та постановлення ухвали від 08.10.2025 про залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

За вказаних обставин та враховуючи те, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони виражені, що є єдиною підставою для компенсації витрат відповідача у справі за рахунок позивача у разі залишення позову без розгляду, а звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами і не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Белей В.М. по стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.260,133,141,142 ЦПК України, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Белей Віталія Миколайовича про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Бардінова Вікторія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С. М. Косик