РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивача 30 травня 2025 року звертається до суду з цим позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь товариства 50 029,01 грн, що складається з 20 199,11 грн прострочених платежів по тілу кредиту, 29 829,90 грн прострочених платежів по процентах, а також 2422,40 грн судового збору та 5 000 грн витрат на правову допомогу.

Позов обґрунтовує невиконанням відповідачем умов договору кредитної лінії № 756254591 від 3 серпня 2024 року, який був укладений з ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" шляхом обміну електронними повідомленнями і підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з яким він отримав кредит в сумі 20 200 грн, а ТОВ згодом уклало договір факторингу з позивачем.

На підтвердження позовних вимог представник позивача надає копію договору факторингу від 5 листопада 2024 року, відомості про перерахування кредиту на картку відповідача, розрахунок заборгованості відповідача, копії договору кредитної лінії, банківських документів (а.с.1-66).

Позиція відповідача

Відповідач відзиву на позов не надіслав, свою позицію не виклав.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Позовна заява надходить до суду 30 травня 2025 року (а.с.1).

Суддя 3 червня 2025 року приймає позовну заяву до розгляду та відкриває спрощене позовне провадження у справі (а.с.69).

Ухвала про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі була надіслана відповідачеві рекомендованим листом за дійсною адресою зареєстрованого місця проживання (а.с. 68).

Однак, 14 червня 2025 року на адресу суду повернувся конверт із відміткою на довідці Укрпошти про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 71).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин сьомої та восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.

Відповідач заяви про неможливість подання відзиву на позов через введення воєнного стану у країні, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавав.

Відповідно до наказу від 2 липня 2025 року суддя Шепель К.А. перебував у щорічній основній відпустці з 27 липня 2025 року по 17 вересня 2025 року.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

З матеріалів справи видно, що 3 серпня 2024 року між ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" і відповідачем шляхом обміну електронними повідомленнями укладений договір кредитної лінії № 756254591, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 20 200 грн, строк дії договору - до 2 вересня 2029 року (а.с.21 на звор.-32). Згідно з додатковою угодою між ними ж від 22 серпня 2024 року, фінансова установа надала відповідачеві транш в сумі 4334 грн в рахунок кредиту (а.с.33-34).

3 серпня та 22 серпня 2025 року дане товариство через АТ "ПриватБанк" перерахувало на картковий рахунок відповідача, вказаний ним при подані заявки на отримання кредиту, грошові кошти в сумі, відповідно, 150866 грн та 4 334 грн, що видно із заяви на отримання грошових коштів від 3 серпня 2024 року (а.с.19), а також довідок директора ТОВ "ПрофтГід" від 3 та 22 серпня 2024 року про перерахування на карту відповідача загалом 20 200 грн (а.с.38 на звор.-39).

5 листопада 2024 року між ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс"укладено договір факторингу № МВ-ТП/7, згідно з яким товариство відступило фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги (а.с.11-15). Про що повідомило відповідача листом (а.с.40 на звор.).

Отже, до позивача перейшло право вимоги, в тому числі, і за договором кредитної лінії № 756254591 від 3 серпня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача. На підтвердження факту укладення даного реєстру та відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» первісним кредитором були передані останньому документи, які підтверджують видачу кредиту відповідачеві. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги.

Відтак, право вимоги за договором кредитної лінії № 756254591 від 3 серпня 2024 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 5 листопада 2024 року, тобто вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 3 серпня 2024 року.

Суд вважає, що вказані договори, а також інші документи, копії яких долучено до позовної заяви, у відповідності до статті 204 Цивільного кодексу України є правомірними та чинними, оскільки докази про протилежне у матеріалах справи відсутні.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання за умовами вказаного кредитного договору у відповідача станом на 25 січня 2025 року виникла заборгованість в розмірі 50 029,01 грн, з яких 20 199,11 грн прострочених платежів по тілу кредита, 29 829,90 грн прострочених платежів по процентах за користування кредитом, що видно із відповідних розрахунків, наданих позивачем (а.с.16-18).

Згідно з копією повідомлення від 27 січня 2025 року, директор ТОВ "Таліон Плюс" повідомляє відповідача про дострокове розірвання кредитного договору № 756254591 від 3 серпня 2024 року у зв`язку з невиконанням його умов, а також про необхідність сплати розміру заборгованості (а.с.41).

Згідно з адвокатським ордером, договором про надання правничої допомоги, актом приймання наданих послуг, платіжної інструкції про переказ коштів, ТОВ "Таліон Плюс" користувалось юридичними послугами адвоката Альони Клінько, який перерахувало 5 000 грн, що підтверджується копіями ордеру, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, договору про надання правової допомоги, додаткової угоди до нього, акту приймання-передачі наданих послуг, платіжної інструкції переказу коштів в сумі 5 000 грн (а.с.42-49).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Правова природа відносин, що виникли між сторонами

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

При розгляді справи судом установлено, що між первісним кредитором і відповідачем 3 серпня 2024 року був укладений кредитний договір, 22 серпня 2024 року - додаткова угода, фінансова установа свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів виконало. Після чого 5 листопада 2024 року товариство право вимоги погашення заборгованості за цим договором відступило позивачеві, у якого і виникло право вимоги до відповідача.

Відповідно до положень частини першої статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.

З положень частини тринадцятої статті 12 та частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо обставин, викладених у позові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина шоста статті 81 Цивільного процесуального кодексу України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (статті 76-79 цього Кодексу).

Суд також констатує, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Висновки суду

Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що позичальник не виконав в повному обсязі визначені кредитним договором № 756254591 від 3 серпня 2024 року обов`язки по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів в межах строку користування кредитом, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по кредиту та заборгованості по процентах за користування кредитом.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с.7).

При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд звертає увагу на таке.

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони, саме тому витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн (а.с.49) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі.

Керуючись статтями 259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 204, 205, 207, 526, 610, 611, 626, 628, 638, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статей 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" 50 029,01 грн заборгованості за договором кредитної лінії, 5 000 грн витрат на правничу допомогу, 2 422,40 грн судового збору, а всього 57 451 (п`ятдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн 41 коп.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду на протязі тридцяти днів.

Учасники справи

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс", вул. Жабинського, 13, м. Чернігів, 14017, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Костянтин ШЕПЕ:ЛЬ