ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6801/25 Справа № 212/9362/23 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 212/9362/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач за первісним позовом ОСОБА_1

відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Скубенко Віталій Федорович, на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2025 року, яке ухвалено суддею Пустовітом О.Г. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області,та повне судове рішення складено 18 квітня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позов мотивовано тим, що 16 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який 13 липня 2023 року розірвано за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. За час спільного проживання у період шлюбу позивачем та відповідачем за спільні кошти було придбане нерухоме та рухоме майно: 18 січня 2022 року за спільні кошти був придбаний житловий будинок з господарчими побудовами земельна ділянка, кадастровий номер :04:358:0028, площею 0,1000 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Покупцем вказаного житлового будинку та земельної ділянки зазначена відповідач ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 надавав згоду на укладення вказаного договору та придбання вказаного житлового будинку з господарчими побудовами та земельної ділянки, ділянки у спільну власність подружжя. Житловий будинок з господарчими побудовами, згідно п. 1.2.1 договору, має наступні характеристики: один житловий будинок з господарчими побудовами, загальною площею 154,2 кв.м., житловою площею 81,3 кв.м., позначений на плані літерою «Е-2», з господарчими побудовами: погріб «Д», сарай «Л», літня кухня-сарай «Ж», огорожа № 3,4, водоколонка І, замощення II. Згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 20.09.2023 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , ринкова вартість об`єкту оцінки - житлового будинку з господарчими побудовами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , складає 739900,00 (сімсот тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень. Згідно звіту про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , складає 160900 (сто шістдесят тисяч дев`ятсот) гривень.

18 січня 2022 року, за спільні кошти була придбана земельна ділянка, кадастровий номер :04:358:0029, площею 0,0646 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу, реєстровий № 174 від 18.01.2022 року. Покупцем вказаної земельної ділянки зазначена відповідач ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 надавав згоду на укладення вказаного договору та придбання вказаної земельної ділянки у спільну власність подружжя. Згідно змісту вказаного договору, продаж вказаної земельної ділянки вчинено за 23200 (двадцять три тисячі двісті) гривень.

15 жовтня 2022 року було придбано транспортний засіб - автомобіль марки: SKODA, модель OCTAVIA, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску 2010, тип кузову ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, номер НОМЕР_2 , об?єм двигуна 1598 см3, паливо ДИЗЕЛЬНЕ ПАЛИВО, колір ЧОРНИЙ, власником зазначена відповідач ОСОБА_2 , свідоцтво про реєстрацію видане ТСД 1248. Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля марки: SKODA, модель OCTAVIA, VIN: НОМЕР_3 , його ринкова вартість складає 319800,00 (триста дев`ятнадцять тисяч вісімсот) гривень.

15 травня 2021 року було придбано транспортний засіб - автомобіль марки: КІА, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , рік випуску 2007, тип кузову ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, номер НОМЕР_5 , об`єм двигуна 1975 см3, паливо ЗМІШАНЕ ПАЛИВО, колір СІРИЙ, власником зазначена відповідач ОСОБА_2 , свідоцтво про реєстрацію видане ТСЦ 1248. Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля марки: КІА, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , його ринкова вартість складає 186100,00 (сто вісімдесят шість тисяч сто) гривень.

Спільних дітей позивач та відповідач не мають. Шлюбний договір між позивачем та відповідачем не укладався, інших домовленостей не було. Обставини, що мають істотне значення, за наявності яких суд може відступити від засади рівності часток подружжя - відсутні. У добровільному порядку здійснити поділ майна, набутого за час шлюбу, відповідач відмовляється. Спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

На підставі наведеного вище ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, який має наступні характеристики: один житловий будинок з господарчими побудовами, загальною площею 154,2 кв.м., житловою площею 81,3 кв.м., позначений на плані літерою «Е-2», з господарчими побудовами: погріб «Д», сарай «Л», літня кухня-сарай «Ж», огорожа № 3,4, водоколонка І, замощення ІІ, та земельної ділянки, на якій він розташований, кадастровий номер :04:358:0028, площею 0,1000 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 як на частку у спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :04:358:0029, площею 0,0646 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_2 як на частку у спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності транспортний засіб - автомобіль марки: KIA, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , рік випуску 2007, тип кузову ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, номер НОМЕР_6 , об`єм двигуна 1975 см3, паливо ЗМІШАНЕ ПАЛИВО, колір СІРИЙ.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб - автомобіль марки: SKODA, модель OCTAVIA, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску 2010, тип кузову ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, номер НОМЕР_7 , об`єм двигуна 1598 см3, паливо ДИЗЕЛЬНЕ ПАЛИВО, колір ЧОРНИЙ.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 66 850 грн у якості компенсації 1/2 частини різниці вартості автомобіля марки: SKODA, модель OCTAVIA, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску 2010, тип кузову ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, номер НОМЕР_7 , об`єм двигуна 1598 см3, паливо ДИЗЕЛЬНЕ ПАЛИВО, колір ЧОРНИЙ.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в розмірі 7 149,50 гривень.

30 липня 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що 16 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб.

13 липня 2023 року шлюб було розірвано.

За час перебування у шлюбі сторонами було придбано наступне майно.

15 травня 2021 року було придбано транспортний засіб автомобіль марки КІА, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , рік випуску 2007, тип кузову ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, номер НОМЕР_5 , об`єм двигуна 1975 см3, паливо ЗМІШАНЕ ПАЛИВО, колір СІРИЙ, власником зазначена ОСОБА_2 .

Крім того, під час шлюбу був придбаний транспортний засіб ТОYОТА САМRY 2007 року випуску, VIN код: НОМЕР_8 , кузов СЕДАН, вага 1679/1985 кг. Власником транспортного засобу зазначений ОСОБА_1 . Вказаний транспортний засіб ОСОБА_1 , без відома та письмової згоди ОСОБА_2 , переоформив автомобіль на ОСОБА_4 , про що свідчить договір купівлі-продажу автомобіля від 03 червня 2023 року. Оскільки майно було придбано в період шлюбу, воно належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Зазначила, що автомобілем марки КІА, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , рік випуску 2007, тип кузову ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, номер НОМЕР_5 , об`єм двигуна 1975 см3, паливо ЗМІШАНЕ ПАЛИВО, колір СІРИЙ фактично користується ОСОБА_1 , тому просить визнати за ним право власності на вказаний автомобіль та стягнути на її користь 1/2 частину в розмірі 93 050 грн.

Крім того просить суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь 144 815,50 грн у якості компенсації 1/2 частини різниці вартості автомобіля ТОYОТА САМRY 2007 року випуску, VIN код: НОМЕР_8 , кузов СЕДАН, вага 1679/1985 кг., державний номер НОМЕР_9 .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, який має наступні характеристики: один житловий будинок з господарчими побудовами, загальною площею 154,2 кв.м., житловою площею 81,3 кв.м., позначений на плані літерою «Е-2», з господарчими побудовами: погріб «Д», сарай «Л», літня кухня-сарай «Ж», огорожа № 3,4, водоколонка І, замощення ІІ, та земельної ділянки, на якій він розташований, кадастровий номер :04:358:0028, площею 0,1000 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як на частку у спільному майні подружжя.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :04:358:0029, площею 0,0646 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , як на частку у спільному майні подружжя.

Визнано за ОСОБА_1 право власності транспортний засіб - автомобіль марки: KIA, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , рік випуску 2007, тип кузову ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, номер НОМЕР_6 , об`єм двигуна 1975 см?, паливо ЗМІШАНЕ ПАЛИВО, колір СІРИЙ.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб - автомобіль марки: SKODA, модель OCTAVIA, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску 2010, тип кузову ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, номер НОМЕР_7 , об`єм двигуна 1598 см?, паливо ДИЗЕЛЬНЕ ПАЛИВО, колір ЧОРНИЙ.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 66 850 грн у якості компенсації 1/2 частини різниці вартості автомобіля марки: SKODA, модель OCTAVIA, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску 2010, тип кузову ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, номер НОМЕР_7 , об`єм двигуна 1598 см?, паливо ДИЗЕЛЬНЕ ПАЛИВО, колір ЧОРНИЙ.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 144 815 грн 93 коп у якості компенсації 1/2 частини різниці вартості автомобіля ТОYОТА САМRY 2007 року випуску, VIN код: НОМЕР_8 , кузов СЕДАН, вага 1679/1985 кг, державний номер НОМЕР_9 .,

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 7 149,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 448,09 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Скубенко В.Ф.,ставить питання про часткове скасування рішення суду та ухвалення нового рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в якості компенсації 1/2 частину різниці вартості автомобіля марки КІА, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , рік випуску 2007, тип кузову ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, номер НОМЕР_5 , об`єм двигуна 1975 см3, паливо ЗМІШАНЕ ПАЛИВО, колір СІРИЙ. Також просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, який має наступні характеристики: один житловий будинок з господарчими побудовами, загальною площею 154,2 кв.м., житловою площею 81,3 кв.м., позначений на плані літерою «Е-2», з господарчими побудовами: погріб «Д», сарай «Л», літня кухня-сарай «Ж», огорожа № 3,4, водоколонка І, замощення ІІ, та земельної ділянки, на якій він розташований, кадастровий номер :04:358:0028, площею 0,1000 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 як на частку у спільному майні подружжя та відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :04:358:0029, площею 0,0646 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , як на частку у спільному майні подружжя.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було досліджено, а позивачем ОСОБА_1 не було надано достатніх та допустимих доказів, які б свідчили що спірні об`єкти нерухомості було придбано за спільні кошти подружжя. Факт придбання спірних об`єктів нерухомості під час перебування сторін у справі у шлюбі не є достатньою та беззаперечною підставою для визнання нерухомого майна спільною власністю подружжя. Судом першої інстанції не було надано оцінки тому, що в довідці з місця роботи ОСОБА_1 вбачається, що під час укладення угод купівлі-продажу нерухомого майна заробітня плата останнього становила 6 000 грн 9 000 грн, та із вказаної заробітнї плати вираховувались аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання неповнолітньої дитини.

Апелянт зазначає, що єдиним джерелом придбання спірних об`єктів нерухомості були особисті кошти матері ОСОБА_2 ОСОБА_5 , які нею були надані у борг.

Також апелянт зазначає, що залишаючи спірний автомобіль марки: KIA, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , рік випуску 2007, у власності ОСОБА_1 , суд безпідставно не стягнув з нього на користь ОСОБА_2 1/2 частину різниці у вартості автомобіля в розмірі 93 050 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача за первісним позовом просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2 та її представника - адвоката Скубенко В.Ф., які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги а просили її задовольнити, представника ОСОБА_1 - адвоката Штефана Д.Ю., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідачки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та частково задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом праваспільної сумісної власності подружжя.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності,якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше невизначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

Отже, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністюподружжя,що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідноіззакономнеможуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого зподружжявони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік недомовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бередоуваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Підстав відступити від зазначених висновків не встановлено.

Таким чином, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання.

Як вбачається із матеріалів справи, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбане нерухоме та рухоме майно, а саме.

Так, 18 січня 2022 року за спільні кошти сторонами був придбаний житловий будинок з господарчими побудовами та земельна ділянка, кадастровий номер :04:358:0028, площею 0,1000 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Покупцем вказаного житлового будинку та земельної ділянки зазначена ОСОБА_2 , ОСОБА_1 надавав згоду на укладення вказаного договору (п. 1.7. договору) та придбання вказаного житлового будинку з господарчими побудовами та земельної ділянки, ділянки у спільну власність подружжя. Житловий будинок з господарчими побудовами, згідно п. 1.2.1 договору, має наступні характеристики: один житловий будинок з господарчими побудовами, загальною площею 154,2 кв.м., житловою площею 81,3 кв.м., позначений на плані літерою «Е-2», з господарчими побудовами: погріб «Д», сарай «Л», літня кухня-сарай «Ж», огорожа № 3,4, водоколонка І, замощення II, що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрований за № 173 від 18 січня 2022 року та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Кучман I.I.

Згідно висновку про вартість нерухомого майна від 20 вересня 2023 року, складеного суб?єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , ринкова вартість об?єкту оцінки - житлового будинку з господарчими побудовами, загальною площею 154,2 кв.м., житловою площею 81,3 кв.м., позначений на плані літерою «Е-2», з господарчими побудовами: погріб «Д», сарай «Л», літня кухня-сарай «Ж», огорожа № 3,4, водоколонка І, замощення II, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , складає 739 900 грн. Згідно звіту про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :04:358:0028, площею 0,1000 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , складає 160 900 грн.

18 січня 2022 придбана земельна ділянка, кадастровий номер :04:358:0029, площею 0,0646 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Покупцем вказаної земельної ділянки зазначена ОСОБА_2 , ОСОБА_1 надавав згоду на укладення вказаного договору (п. 1.7. договору) та придбання вказаної земельної ділянки у спільну власність подружжя. Згідно змісту вказаного договору (п. 2.1.) продаж вказаної земельної ділянки вчинено за 23200 (двадцять три тисячі двісті) гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрований за № 174 від 18 січня 2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Кучман I.І.

15 жовтня 2022 було придбано транспортний засіб - автомобіль марки: SKODA, модель OCTAVIA, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску 2010, тип кузову ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , об?єм двигуна НОМЕР_10 , паливо ДИЗЕЛЬНЕ ПАЛИВО, колір ЧОРНИЙ, власником зазначена відповідач ОСОБА_2 , свідоцтво про реєстрацію видане ТСД 1248, що підтверджується договором купівлі-продажу 1248/2022/3460285 віл 15 жовтня 2022 року.

Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля марки: SKODA, модель OCTAVIA, VIN: НОМЕР_3 , його ринкова вартість складає 319 800 грн.

15 травня 2021 року було придбано транспортний засіб - автомобіль марки: КІА, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , рік випуску 2007, тип кузову ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , об`єм двигуна 1975 см3, паливо ЗМІШАНЕ ПАЛИВО, колір СІРИЙ, власником зазначена ОСОБА_2 , свідоцтво про реєстрацію видане ТСЦ 1248, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 від 15 травня 2021 року.

Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля марки: КІА, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , його ринкова вартість складає 186 100 грн.

03 червня 2023 року ОСОБА_1 було відчужено автомобіль ТОYОТА САМRY 2007 року випуску, VIN код: НОМЕР_8 , кузов СЕДАН, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , на підставі договору купівлі-продажу складеного в ТСЦ № 1248/2023/387619, покупець ОСОБА_4 . Згідно п. 3 даного Договору вартість транспортного засобу складає 289 631,86 грн.

Апелянтом не було спростовано презумпцію спільності права власності сторін на придбане в період шлюбу нерухоме та рухоме майно, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Як вбачається із матеріалів справи, за період шлюбу сторонами було придбано житловий будинок з господарчими побудовами та земельна ділянка, кадастровий номер :04:358:0028, площею 0,1000 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка, кадастровий номер :04:358:0029, площею 0,0646 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , транспортний засіб - автомобіль марки: SKODA, модель OCTAVIA, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску 2010, транспортний засіб - автомобіль марки: КІА, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , рік випуску 2007 та автомобіль марки ТОYОТА САМRY 2007 року випуску, VIN код: НОМЕР_8 , який було відчужено ОСОБА_1 .

Так, відповідач ОСОБА_2 не надавала згоди на відчуження спірного автомобіля марки ТОYОТА САМRY 2007 року випуску, VIN код: НОМЕР_8 , на момент продажу транспортного засобу сторони не вирішили питання про поділ майна та відповідачем презумпція спільності права власності подружжя на придбаний в період шлюбу автомобіль не спростована.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року № 6-486цс16.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абз. 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц: «Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

На підставі наведенного суд першої інстнації дійшов обгрунтованого висновку про те, що враховуючи відсутність у справі доказів на підтвердження отримання згоди позивача на продаж автомобіля, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також відсутність доказів, що таке відчуження відбулося в інтересах сім`ї та на її потреби, позовні вимоги в частині поділу автомобіля у запропонованому ОСОБА_2 порядку, а саме присудження останній грошової компенсації за половину вартості транспортного засобу, є доведеними.

Також колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що автомобілем марки: SKODA, модель OCTAVIA, номер НОМЕР_2 , вартістю 319 800 грн фактично користується ОСОБА_2 , автомобілем марки: КІА, модель CERATO, номер НОМЕР_12 , вартістю 186 100 грн, фактично користується ОСОБА_1 , тому поділ спільного рухомого майна подружжя, з урахуванням положень Сімейного кодексу України та практики Верховного Суду, слід провести наступним чином - визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки: КІА, модель CERATO, номер НОМЕР_12 , визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки: SKODA, модель OCTAVIA, номер НОМЕР_2 , та стягнути з ОСОБА_2 1/2 частину різниці у вартості вказаних автомобілів у розмірі 66 850 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими побудовами та земельну ділянку, кадастровий номер :04:358:0028, площею 0,1000 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказане нерухоме майно було придбано в період шлюбу сторін у справі.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та відмови в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було досліджено, а позивачем ОСОБА_1 не було надано достатніх та допустимих доказів, які б свідчили що спірні об`єкти нерухомості було придбано за спільні кошти подружжя, факт придбання спірних об`єктів нерухомості під час перебування сторні у справі у шлюбі не є достатньою та беззаперечною підставою для визнання нерухомого майна спільною власністю подружжя так як під час укладення угод купівлі-продажу нерухомого майна заробітня плата ОСОБА_1 становила 6 000 грн - 9 000 грн, та із вказаної заробітнї плати вираховувались аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання неповнолітньої дитини, оскільки матеріали справи не містять доказів відсутності фінансової участі позивача ОСОБА_1 у придбанні спірного нерухомого майна. При цьому твердження апелянта про отримання грошових коштів для купівлі квартири від її матері, колегією суддів не приймаються до уваги оскільки не доведено, що саме ці кошти були витрачені на придбання спірного нерухомого майна, оскільки в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження, завдяки яким можна прослідкувати низку подій, що призвели до купівлі спірного майна подружжя. Самі лише покази свідків не можуть бути беззастережними та безспірними доказами факту придбання нерухомості за особисті кошти свідка ОСОБА_5 , яка є матір`ю відповідачки, а отже є упередженою особою. Покази інших свідків, які не є членами родини ОСОБА_6 , не вказали на те, що спірна квартира була придбана за грошові кошти належні ОСОБА_5 , також свідків не було при написанні боргової розписки та передачі грошей ОСОБА_5 своїй доньці ОСОБА_2 .

Посилання апелянта на те, що залишаючи спірний автомобіль марки: KIA, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , рік випуску 2007, у власності ОСОБА_1 , суд безпідставно не стягнув з нього на користь ОСОБА_2 1/2 частину різниці у вартості автомобіля в розмірі 93 050 грн колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки судом першої інстанції правильно арифметично вираховано суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спірних автомобілів (319 800 грн (вартість автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску 2010) 186 100 грн (вартість автомобіля марки KIA, модель CERATO, VIN: НОМЕР_4 , рік випуску 2007) = 133 700 грн (різниця між вартістю автомобілів) / 2 = 66 850 грн).

За приписами ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою устатті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовуватиКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційних скаргах.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Скубенко Віталій Федорович, - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: