ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

22 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевська Т.В., Халаджи О.В.,

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Агєєва О.В., розглянувши матеріали апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Мерцалова Михайла Юрійовича на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року про поворот виконання рішення, у цивільній справі № 185/11088/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, скасування акту розслідування нещасного випадку, зобов`язання скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року задоволено заяву ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про поворот виконання рішення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Мерцалов М.Ю.через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року була залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України та надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, шляхом надання апеляційному суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження.

22 серпня 2025 року на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Мерцалова М.Ю., про усунення недоліків, в якій зазначив, що згідно листа АТ «Укрпошта» від 16 серпня 2025 року, у листопаді 2024 року поштовим відділенням м. Тернівка вул. Героїв рятувальників, 12 було отримано конверт для відправки до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. При цьому в листі зазначалось, що точну дату передачі конверту на відділення встановити не має можливості, і було встановлено, що конверт своєчасно не було відправлено, у зв`язку з чим працівники відділення виправили недолік та оформили відправлення конверту за належністю.

У зв`язку з чим, вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Мерцалова М.Ю. на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року про поворот виконання рішення такою, що подана в строк, тому просив прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження.

Проте лист АТ «Укрпошта» не містить даних, що вмістом конверту були матеріали апеляційної скарги поданими представником ОСОБА_1 адвокатом Мерцаловим М.Ю. саме у справі № 185/11088/21, що не є належним виконанням ухвали суду від 04 серпня 2025 року.

Матеріали справи також не містять доказів, які б підтверджували зазначене.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заявника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Прецедентна практика ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієїКонвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії»).

Питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, пункт 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata» (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21) зазначено, що «відповідно до загальновизнаного положення про дію процесуальних норм у часі незалежно від часу відкриття провадження у справі при вчиненні процесуальних дій застосовується той процесуальний закон, який діє на момент їхнього вчинення (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц).

ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII, якийнабрав чинності 15 грудня 2017 року, у частині третій статті 3 передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII).

Згідно з підпунктом 13 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII, застосовним до судових рішень, ухвалених судами першої інстанції перед набранням чинності цією редакцією Кодексу, такі рішення набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Порядок і строки оскарження судового рішення, визначені у ст. 354 ЦПК України.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частиною третьою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Право на апеляційне оскарження судового рішення напряму залежить від обізнаності про наявність судового спору та своєчасності отримання судового рішення суду першої інстанції.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Такі причини визначаються в кожному конкретномувипадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.

Зазначені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 204/2113/14-ц (провадження № 61-27658св18), від 25 листопада 2020 року у справі № 2-9436/2007 (провадження № 61-10856св20).

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку на оскарження, суд має перевірити доводи, викладені у клопотанні, та оцінити докази, надані заявником на підтвердження об`єктивної неможливості своєчасного вчинення таких процесуальних дій, і, з урахуванням обставин (підстав) пропуску строку, зробити мотивований висновок стосовно наявності або відсутності правових підстав для його поновлення.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Звертаючись до суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Павлоградського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року по справі № 185/11088/21, представником ОСОБА_1 адвокатом Мерцаловим М.Ю. не надало суду доказів на підтвердження об`єктивної неможливості своєчасного подання апеляційної скарги (більше 5,5 місяців) та вжиття всіх необхідних процесуальних дій.

Також апеляційний суд зазначає, що заявлені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Павлоградського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року по справі № 185/11088/21 є непереконливими та необґрунтованими, а поновлення цього строку призведе до порушення вимог статті 6 Конвенції та принципу правової визначеності.

Таким чином, наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

Оскільки представником ОСОБА_1 адвокатом Мерцаловим М.Ю. не надано суду доказів звернення до суду з апеляційною скаргою у визначений законодавством строк, а матеріали справи містять докази реєстрації апеляційної скарги судом першої інстанції лише 07 травня 2025 року, тобто після спливу майже 5 (п`ятьох) місяців з дня складення повного тексту судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мерцалова Михайла Юрійовича на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року про поворот виконання рішення, у цивільній справі № 185/11088/21слід відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мерцалова Михайла Юрійовича на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2024 року про поворот виконання рішення, у цивільній справі № 185/11088/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, про визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, скасування акту розслідування нещасного випадку, зобов`язання скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді