14.10.2025 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря Шевчук А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, -
У жовтні 2024 року до суду надійшла указана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача борг у розмірі 7000 дол. США та відсотки в розмірі 840 дол. США, а також 2588,08 грн судового збору.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно укладеного 22.06.2023 між ним та відповідачем договору позики він надав у позику відповідачу грошові кошти в розмірі 1000 дол. США, які відповідач зобов`язався повернути та виплачувати відсотки за користування коштами в розмірі 30 дол. США щомісячно до повернення повної суми коштів. 03.08.2023 між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого він надав у борг відповідачу 2000 дол. США, які відповідач зобов`язався повернути не пізніше 03.10.2023 та виплатити відсотки за користування коштами в розмірі 120 дол. США. 19.08.2023 між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого він передав відповідачу в позику 4000,00 дол. США, які відповідач зобов`язався повернути не пізніше 25.09.2023 та виплатити відсотки за користування коштами в розмірі 300 дол. США. Проте на звернення позивача відповідач кошти не повернув, не виконавши зобов`язання за договорами та не реагує на його вимоги про повернення коштів.
Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 14.11.2024 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у подані заяві просить здійснити розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22.06.2023 між сторонами укладено договір позики коштів, який оформлений письмовою розпискою, за яким відповідач отримав від позивача в позику грошові кошти в сумі 1000 дол. США та зобов`язався виплачувати відсотки за користування ними в розмірі 30 дол. США не пізніше 21 числа кожного календарного місяця, допоки не поверне суму позики (а. с. 5).
Також 03.08.2023 між сторонами було укладено договір позики, оформлений письмовою розпискою, за умовами якого відповідач отримав від позивача 2000 дол. США, які зобов`язався повернути не пізніше 03.10.2023 із відсотками в розмірі 120 дол. США (а. с. 5 звор. стор).
Окрім того, 19.08.2023 між сторонами було укладено договір позики, оформлений письмовою розпискою, за умовами якого позивач передав відповідачу в позику 4000,00 дол. США, які відповідач зобов`язався повернути йому не пізніше 25.09.2023 із відсотками в розмірі 300 дол. США (а. с. 6).
На підтвердження цих обставин позивачем надано копії вказаних розписок.
Відповідач у порушення умов договорів не повернув своєчасно позивачу борг згідно розписок та відсотки не сплатив.
За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені в договорі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Цивільний кодекс України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається правопідтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає про отримання коштів, скріплює її своїм підписом, така розписка свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження про завершену дію передання коштів позичальнику, що міститься в тексті договору, не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.
Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, так як до суду не надано доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 7000 дол. США, що має бути повернено позивачу згідно укладених між сторонами договорів, а також з відповідача необхідно стягнути 840,00 дол. США відсотків за користування ним отриманими в борг коштами.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує з документально підтверджені понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2588,02 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 1046 - 1049 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики в розмірі 7000,00 (сім тисяч) доларів США, відсотки за користування коштами в розмірі 840,00 (вісімсот сорок) доларів США та 2588,02 грн судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер у справі відсутній у зв`язку з неможливістю однозначної ідентифікації фізичної особи згідно відповіді Міністерства доходів та зборів від 01.11.2024 на запит суду).

Суддя Л.М. Семенцова