Справа № 524/4902/25
Провадження №2/524/4179/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2025 м. Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Ткаченко Я.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , поданого представником ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, поданим представником, до ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні витрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а також 968,96 грн судового збору.

У обґрунтування заявлених вимог зазначає, що заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29.06.2022 по справі № 524/2035/21 стягнуто з ОСОБА_3 на його користь витрати, понесені на утримання спільного майна за період до квітня 2020 року в сумі 390267,51 грн та 2633,94 грн судового збору, а всього 392901,45 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.07.2024 по справі № 524/9926/23 стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 128426,73 грн інфляційних витрат та 23448,11 грн трьох % річних від простроченої суми 390267,51 грн, а всього на суму 151874,84 грн за період з 01.12.2021 по 01.12.2023.

31.10.2024 на рахунок позивача надійшли кошти в сумі 392901,45 грн, стягнуті з відповідача у порядку примусового виконання рішення суду від 29.06.2022 по справі № 524/2035/21.

У зв`язку із чим, позивач вважає, що на підставі ст. 625 ЦК України має право на стягнення з відповідача 86837,96 грн інфляційних витрат та 29270,06 грн трьох % річних від простроченої суми 390267,51 грн, а саме: за період з 01.05.2020 по 30.11.2021 - 51192,39 грн інфляційних витрат та 18550,98 грн трьох % річних від простроченої суми 390267,51 грн; з 01.12.2023 по 30.10.2024 за 10 місяців 30 днів, тобто за період між 30.11.2023 (датою, по яку стягнуті кошти на підставі рішення від 19.07.2024 по справі № 524/9926/23) та 31.10.2024 (датою примусового виконання рішення суду від 29.06.2022 по справі № 524/2035/21) - 35645,57 грн інфляційних витрат та 10719,08 грн трьох % річних від простроченої суми 390267,51 грн.

07.05.2025 судом отримана інформація про відсутність зареєстрованого місця проживання відповідача на території Автозаводської районного адміністрації.

08.05.2025 судом отримана інформація із Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання відповідача по справі.

05.05.2025 відкрите провадження по справі у порядку загального позовного провадження із встановленням строку відповідачу для подання відзиву на позов та зустрічного позову.

12.06.2025 закрите підготовче судове засідання по справі.

14.07.2025 судове засідання по справі не відбулося у зв`язку із неявкою сторін по справі.

11.09.2025 від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи та відкладення судового засідання.

11.09.2025, 06.10.2025, 10.10.2025 судове засідання по справі відкладене за клопотанням представника відповідача.

10.10.2025 ухвалою суду явку відповідача та її представника у судове засідання визнано обов`язковою.

20.10.2025 від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження по справі, застосування строків позовної давності до сум, що позивач намагається стягнути, визнання поважними причин неявки відповідача та її представника до суду.

22.10.2025 у судове засідання з`явилась представник позивача.

Інші учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду справи. Представник відповідача у заяві від 20.10.2025 клопотала визнати неявку відповідача та її представника до суду з поважних причин, що приймаються до судом.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Заперечувала щодо задоволення заяви представника відповідача про закриття провадження по справі, мотивуючи відсутністю підстав для закриття провадження.

Заслухавши представника позивача, розглянувши заяву про закриття провадження про справі, з`ясувавши обставини, на які посилається представник позивача, як на підставу своїх позовних вимог та представник відповідача, як на підставу своїх заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення на підставі ст. 244 ЦПК України, відклавши його ухвалення та проголошення на 16 год 27.10.2025.

Судом встановлено наступне, що 03.06.2015 рішенням Апеляційного суду Полтавської області по справі № 1601/9434/12 рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.06.2014 скасоване, ухвалене нове рішення, яким визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/2 частині:

1. квартири АДРЕСА_1 ;

2. приміщення вбудованого магазину промислових товарів у АДРЕСА_2 ;

3. приміщення вбудованого магазину промислових товарів у . Кременчуці на АДРЕСА_3 ;

4. будівель та споруд продбази у АДРЕСА_4 ;

5. об`єкта незавершеного будівництва з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 1000 кв.м з цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд» з кадастровим номером :06:001:0266 у АДРЕСА_5 .

29.06.2022 заочним рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука по справі № 524/2035/21, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 28.05.2024, задоволений позов ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 390267,51 грн витрат, понесених на утримання спільного майна та 2633,94 грн судового збору.

З позову слідує, що 31.10.2024 на рахунок позивача надійшли кошти в сумі 392901,45 грн, стягнуті з відповідача у порядку примусового виконання рішення суду від 29.06.2022 по справі № 524/2035/21. Зазначене не заперечувалось та не спростовуване під час розгляду справи.

19.07.2024 рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука по справі № 524/9926/23, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 29.05.2025, задоволений позов ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за прострочення виконання 390267,51 грн грошового зобов`язання (витрат, понесених на утримання спільного майна) в сумі 151874,84 грн за період з 01.12.2021 по 01.12.2023, а саме:

128426,73 грн інфляційних витрат;

23448,11 грн трьох % річних від простроченої суми 390267,51 грн.

23.04.2025 рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука по справі № 524/921/25 позов ОСОБА_2 задоволений. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за прострочення виконання зобов`язання інфляційні збитки в сумі 10984,27 грн та 2317,85 грн трьох % річних, а всього 13302,12 грн.

Із змісту зазначеного рішення суду слідує, що за період з березня 2020 року по грудень 2024 року сума коштів, сплачена позивачем на утримання кв. АДРЕСА_1 становить 67832,00 грн, з яких 33916,00 грн зобов`язана сплатити ОСОБА_3 згідно її частки в спільному майні. З позовом про стягнення 33916,00 грн позивач звернувся до суду в іншому провадженні, рішення по суті ще не прийняте.

Як наслідок, інфляційні збитки в сумі 10984,27 грн та 2317,85 грн трьох % річних, стягнуті рішенням суду від 23.04.2025 по справі № 524/921/25 за прострочення виконання зобов`язання в сумі 33916,00 грн за період з березня 2020 року по грудень 2024 року (витрат, понесених за житлово-комунальні послуги на утримання кв. АДРЕСА_1 ).

Станом на 22.10.2025 (дату проведення судового засідання) та 27.10.2025 (дату постановлення рішення по справі) відсутні відомості про набрання законної сили рішенням суду від 23.04.2025 по справі № 524/921/25, а також про результати його перегляду в апеляційному порядку. Учасниками справи такі відомості суду не надані.

Із заяви сторони відповідача про закриття провадження по справі від 20.10.2025 та станом на 22.10.2025, 27.10.2025 з інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/128557995 слідує про призначення справи до розгляду Полтавським апеляційним судом на 21.10.2025. Аналогічна інформація, наявна на сайті Полтавського апеляційного суду в розділі «Стан розгляду справ» за посиланням https://court.gov.ua/fair/sud4814/.

Предметом зазначеного позову по цій справі № 524/4902/25 є вимога позивача про стягнення інфляційних витрат та трьох % річних від простроченої суми 390267,51 грн. Протилежного суду стороною відповідач не доведено.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порЗ урахуванням зазначеного, судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ч. 5 ст. 11 ЦК України).

У разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд України від 01.10.2014 у постанові по справі № 6-113цс14.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях (ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено.

Зволікання відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, призвело до девальвації грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже позивач має право вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, а й встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 по справі № 910/10156/17 зазначила, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася із висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 по справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Оскільки відповідачем порушене грошове зобов`язання, встановлене судовим рішенням, що набрало законної сили, як наслідок позивач має право на підставі ст. 625 ЦК України на стягнення з відповідача 86837,96 грн інфляційних витрат та 29270,06 грн трьох % річних від простроченої суми 390267,51 грн за період з 01.05.2020 по 30.11.2021 та за період з 01.12.2023 по 30.10.2024.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Заява представника відповідача про закриття провадження по справі та про застосування строків позовної давності до сум, що позивач просить стягнути, задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Підстави закриття провадження по справі визначені ст. 255 ЦПК України, зокрема п. 3 ч. 1 якої передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження по справі у разі набрання законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Судом не встановлено, а учасниками справи не доведено набрання законної сили рішенням суду, що стосується стягнення 86837,96 грн інфляційних витрат та 29270,06 грн трьох % річних від простроченої суми 390267,51 грн за період з 01.05.2020 по 30.11.2021 та за період з 01.12.2023 по 30.10.2024.

Матеріали справи не містять та суду під час розгляду справи не доведено виникнення грошового зобов`язання на суму 33916,00 грн (витрат, понесених за житлово-комунальні послуги на утримання кв. АДРЕСА_1 за період з березня 2020 року по грудень 2024 року), як наслідок не доведено стороною відповідача, що позивач звернувся до суду із вимогами про нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на зазначену суму боргу.

Крім того, із змісту позову слідує, що позивач звернувся до суду із цим позовом по справі № 524/4902/25 саме із вимогою про стягнення інфляційних витрат та трьох % річних від простроченої суми 390267,51 грн за період з 01.05.2020 по 30.11.2021 та за період з 01.12.2023 по 30.10.2024.

Не надано інформації щодо звернення до суду із відповідним позовом про стягнення 33916,00 грн витрат, понесених за житлово-комунальні послуги на утримання кв. АДРЕСА_1 за період з березня 2020 року по грудень 2024 року, та результати розгляду судом зазначеного позову. Саме лише посилання на потенційну можливість подання зазначеного позову без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для посилання на нього як підставу для стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України у вигляді відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 по справі № 127/15672/16 передбачено, що строк позовної давності стосовно стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України у вигляді відповідальності за порушення грошового зобов`язання обмежується трьома роками, що передують поданню позову, а 3 % річних є самостійними компенсаційними, а не штрафними виплатами.

У своїй постанові від 06.03.2019 Об`єднаної палати Верховного Суду України від 26.04.2017 по справі № 3-1522гс16 міститься правовий висновок, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК), а тому 12 квітня 2016 року (дата здійснення розрахунку за виконані роботи) і є датою, коли зобов`язання припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Рішенням суду від 29.06.2022 по справі № 524/2035/21 стягнуто з відповідача на користь позивач 390267,51 грн витрат, понесених на утримання спільного майна.

Судом не встановлено, а стороною відповідача не доведено встановлення законодавством спеціальної скороченої позовної давності в один рік до вказаних правовідносин згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України.

З позовом по цій справі позивач звернувся 29.04.2025, тобто в межах строків загальної позовної давності.

Представником відповідача не доведено суду протилежного, наведені позивачем обставини та факти не спростовано.

Інших клопотань, заяв відповідачем та/або його представником не заявлено, у тому числі про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України).

Оскільки позов задоволений, з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню 968,96 грн судового збору.

Позивачем у позові заявлений орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу. На час розгляду справи стороною позивача не поданий остаточний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, на що сторона позивача має право подати такий розрахунок протягом 5 днів після ухвалення судом рішення по справі згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Сторони не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 81, 141, 244, 258, 263, 264, 265, 273, 280 - 289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 86837 грн 96 коп інфляційних витрат та 29270 грн 06 коп трьох % річних від простроченої суми 390267 грн 51 коп, установленої рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від за період з 01.05.2020 по 30.11.2021 та з 01.12.2023 по 30.10.2024, а всього на суму 116108 грн 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 968 грн 96 коп судового збору.

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та про застосування строків позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Суддя Н.П. Мельник