Провадження № 2/932/3566/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Стадченко О.В., за участю секретаря Теліціної О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТИШОК СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ТОВ «ЗАТИШОК СЕРВІС» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 4378,21 грн. та судові витрати у розмірі 3028,00 грн.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24.12.2019 між ТОВ «ЗАТИШОК СЕРВІС» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (одним із співвласників був відповідач ОСОБА_1 ) було укладено Договір №3П/30Ц/5 про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі- Договір).
З 14.01.2020 р. до 05.07.2024 р. відповідач був власником квартири АДРЕСА_2 .
01.07.2024 вказаний Договір припинив своє існування через створення в багатоквартирному будинку ОСББ. Однак станом на 01.07.2024 у відповідача існує прострочена заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 4378,21 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь разом з понесеними ним судовими витратами.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2025 суддя Стадченко О.В. визначена для розгляду цієї справи.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 05.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача Биковець О.В. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, просила позовні вимоги задовільнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи був сповіщений в порядку, передбаченому ЦПК України, про причини неявки відповідач суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками до неї та судові повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживанням відповідача.
У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
В сформованому правовому висновку Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 24.12.2019 між ТОВ «ЗАТИШОК СЕРВІС» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (одним із співвласників був відповідач ОСОБА_1 ) було укладено Договір №3П/30Ц/5 про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі- Договір) (а.с.8-25).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №408470806 від 17.12.2024 відповідач ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_2 з 14.01.2020 р. по 02.11.2022 р. З 02.11.2022 р. право власності відповідача ОСОБА_1 на зазначену квартиру було припинено відповідно до договору дарування квартири, серія та номер:293 від 02.11.2022 р., про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.27-29).
Згідно наданого позивачем взаєморозрахунку із споживачем послуг (виписка з особового рахунку НОМЕР_1 ) заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 4 378, 21 грн. утворилась за період листопад (частково) 2023 року по червень 2024 року (а.с.30-32).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно зі ст. ст. 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Пунктом 10 ч.1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачене, що обов`язком співвласників багатоквартирного будинку є, серед іншого, своєчасна сплата за спожиті житлово-комунальні послуги.
Частиною 2 ст.7 цього ж Закону визначене, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Пунктом 5 тієї ж статі встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами тощо.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
При зверненні до суду з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_1 позивач посилається на те, що останній, як власник вищезазначеної квартири до 05.07.2024, зобов`язаний був нести витрати з її утримання, отже зобов`язаний сплатити заборгованість, яка утворилась за період листопад (частково) 2023 по червень 2024, за житлово- комунальні послуги, надані відповідно до договору №ЗП/30Ц/5 від 24.12.2019 у розмірі 4 378, 21 грн.
Разом з тим, згідно даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №408470806 від 17.12.2024 право власності відповідача ОСОБА_1 на зазначену квартиру було припинено відповідно до договору дарування квартири, серія та номер:293 від 02.11.2022 р., про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
При цьому, згідно наданого позивачем розрахунку по особовому рахунку «ЩЗШ30Ц024» від 17.12.2024 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 4 378, 21 грн. утворилась за період листопад (частково) 2023 року по червень 2024 року, в той час, як право власності ОСОБА_1 було припинено 02.11.2022 року.
За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.
Як випливає зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Враховуючи період, за який утворилась заборгованість по сплаті житлово- комунальних послуг за Договором №ЗП/30Ц/5 від 24.12.2019, а саме, листопад (частково) 2023 року по червень 2024 року, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не може виступати належним відповідачем у даному спорі.
На підставі вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
З огляду на відмову в задоволенні позову в повному обсязі понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 282 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТИШОК СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.В. Стадченко