Справа 688/2918/25
№ 2/688/1275/25
Рішення

Іменем України

21 жовтня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Чупрової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача

25.06.2025 ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ПАТ «НАСК «Оранта») про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 203000 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2024 у справі №688/2150/24, який набрав законної сили 25.03.2025 (кримінальне провадження №0000923) ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Цивільний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 117 000 грн та моральну шкоду в розмірі 5850 грн, а всього 122 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , майнову шкоду в розмірі 258 362 грн та моральну шкоду в розмірі 370 000 грн, а всього 628 362 грн. У решті позову відмовлено. Вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд встановив наступні обставини: «Необхідність здійснення реабілітації потерпілої підтверджується медичною документацією, зокрема виписними епікризами історії хвороби, індивідуальною програмою реабілітації, консультативним висновком спеціаліста від 07.12.2022. Документально підтверджені позивачем витрати на реабілітацію потерпілої становлять 618 508 грн (довідки про сплату від 23.12.2023 на суму 27200 грн, від 23.09.2023 на суму 31500 грн та 8000 грн, від 12.10.2022 - 1786 грн, квитанції від 03.03.2023 на суму 60 000 грн, від 13.11.2024 на суму 82 000 грн, акти наданих послуг від 20.10.2022 на суми 22400 грн, 11408 грн, 8760 грн, від 31.10.2022 на суми 35200 грн, 13200 грн, 15686 грн, від 21.11.2022 - 25668 грн та 21600 грн, 57600 грн, від 31.03.2023 - 82800 грн, 28000 грн, від 08.10.2023 - 9600 грн, 26400 грн, 3000 грн, 7500 грн, від 04.01.2024 - 25000 грн, 12000 грн, від 05.01.2024 - 2200 грн). Оскільки в матеріалах справи наявні договори про надання медичних послуг між ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі» та ОСОБА_2 від 13.10.2022, 12.03.2023, 23.09.2023, 23.12.2023, в яких передбачено умови надання медичних послуг та оплати за надані послуги, а саме, що після надання пакету послуг та забезпечення їх оплати замовником виконавець складає акт наданих послуг у двох примірниках. Акт наданих послуг замовнику є додатком до договору. Отже, вказані акти надання послуг є належними доказами оплати позивачем отриманих послуг, містять усі необхідні реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Встановлено, що ОСОБА_3 в добровільному порядку відшкодував для ОСОБА_2 157146 грн витрат на її реабілітацію в ТОВ «Модричі», що підтверджується відповідними квитанціями та визнається сторонами. Отже, до стягнення залишається 461362 грн (618508 грн - 157146 грн). Вказана сума не може бути покрита в повному обсязі страховою виплатою (ліміт 320 000 грн - 117 000 грн = 203 000 грн) згідно з п. 24.1 ст. 24 Закону №1961-ІV, та позовні вимоги до страховика не заявлялися. Враховуючи те, що підтверджений розмір завданої шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, ОСОБА_3 повинен сплатити потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 258 362 грн (461362 грн - 203 000 грн). В іншій частині позову відмовлено, що не перешкоджає позивачу звернутися з позовом до страховика в межах ліміту відповідальності в порядку цивільного судочинства. Цивільна відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується полісом № АТ/2653517 від 09.08.2022 року (строк дії: до 09.08.2023), при цьому страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 320000 грн. Як вбачається зі змісту цивільного позову, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта», в частині стягнення шкоди, заподіяної життю і здоров`ю, становили 117000 грн. У стягненні з ОСОБА_3 203000 грн заподіяної ним шкоди життю і здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 було відмовлено судом з мотивів, що зазначена шкода має бути відшкодована страховиком, адже не перевищує страховий ліміт (320 000 грн (ліміт) - 117000 грн (задоволені позовні вимоги) = 203 000 грн (позовні вимоги, що не заявлені до страховика). Отже, зі змісту вироку суду вбачається, що позовні вимоги в частині стягнення 203000 грн за шкоду, заподіяну здоров`ю, які були заявлені до стягнення з ОСОБА_3 , були заявлені до неналежного відповідача, адже ця сума вимог має бути покрита страховиком в межах ліміту.

Потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Таким чином у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у межах ліміту страхового відшкодування, належним відповідачем буде страховик.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, ПАТ «НАСК «Оранта» є відповідальною за відшкодування шкоди, завданої під час ДТП, спричиненої ОСОБА_3 по кожному потерпілому в межах ліміту, зазначеного в страховому полісі.

А тому, просить суд, стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , матеріальну шкоду в сумі 203000 грн.

Позивач ОСОБА_2 та її законний представник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник позивача адвокат Федоров В.Б. в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його та сторони позивача відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Позиція відповідача

Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Проте, представник відповідача адвокат Панькова О.Ю. подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила розгляд справи проводити без участі представника відповідача, у задоволенні позовних відмовити.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.06.2025 відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 год 30 хв 22.07.2025, яке відкладено до 13 год 30 хв 29.09.2025.

04.08.2025 представник відповідача - адвокат Панькова О.Ю. в системі «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, у якому позов не визнала, просила у його задоволенні вімовити. В обґрунтування заперечень зазначила, що правові відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (надалі Закон України № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2024 вже вирішено цивільний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди. Докази, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог у цьому позові, було вже досліджено у справі №688/2150/24, кримінальне провадження №0000923 від 10.09.2022 та надано їм належну оцінку. Отже, вимога про стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» суми 203000 грн задоволенню не підлягає через необґрунтованість, не підтвердження новими письмовими доказами. А тому, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом встановлено, що на розгляді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000923 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, потерпілою у якому було визнано неповнолітню ОСОБА_2 , законним представником якої є мати ОСОБА_1 .

Під час розгляду кримінального провадження, а саме 23.07.2024 законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подано цивільний позов до ОСОБА_3 , ПАТ «НАСК «Оранта», у якому просила суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 , цивільними позивачами у справі; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , завдану його злочинними діями матеріальну шкоду в розмірі 468044 грн та моральну шкоду в розмірі 784000 грн; стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 117000 грн та моральну шкоду в розмірі 16000 грн. Також 17.12.2024 законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій просила суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , завдану його діями матеріальну шкоду в розмірі 518062 грн та моральну шкоду в розмірі 784000 грн; інші позовні вимоги залишила без змін.

Згідно вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2024, ухваленого у справі 688/2150/24 1-кп/688/174/25, залишеного без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25.03.2025, ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки за те, що він 09.09.2022 близько 20 години 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ТОYОТА», моделі «4Runner», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 рухаючись ним по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівка Хмельницької області зі сторони вул. Пліщинська в напрямку вул. Генерала ІІІухевича, не маючи достатніх навичок в керуванні транспортними засобами, оскільки право керування транспортними засобами категорії «В» отримав 19.05.2022, грубо нехтуючи вимогами п.п. 1.5, 2.3 (б), 11.1, 11.2, 12.3, 12.4, 12.6 (б), 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила), зокрема: рухаючись в лівій смузі руху без наявності перешкод в правій, зі швидкістю 120 км/год, при максимально дозволеній в населеному пункті 50 км/год, а також максимально дозволеній 70 км/год для водіїв зі стажем до 2 років, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, маючи реальну можливість виявити небезпеку у виді виїзду з другорядної дороги автомобіля та реальну можливість уникнути ДТП при умові виконання вимог п.п. 11.1, 11.2, 12.3, 12.4, 12. 6 (б), 12,9 (б) Правил, відповідним чином не зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не повертаючись на праву смугу руху, здійснив маневр ліворуч та, виїхавши на зустрічну смугу руху, на перехресті із вул. Пяскорського, яке знаходиться навпроти магазину «Гарант», що розташований по вул. Старокостянтинівське шосе, 18 в м. Шепетівка, допустив перехресне попутне зіткнення правою передньою кутовою частиною керованого ним автомобіля марки «ТОYОТА» моделі «4Runner», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з лівою бічною частиною автомобіля марки «ОРЕL» моделі «СОМВО», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який, не передбачаючи, що ОСОБА_3 допустить грубе порушення вищевказаних вимог Правил, а тому, коли той перебував на відстані не менше 133 метра від місця наїзду, виїхав із другорядної дороги вул. Героїв Чорнобиля на головну дорогу вул. Старокостянтинівське шосе, а в подальшому, змінив напрямок руху та фактично в момент зіткнення, завершував маневр ліворуч на вул. П`яскорського.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди та грубого порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, пасажир автомобіля марки «ТОYОТА» моделі «4Runner», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми шийного відділу хребта із компресійним багатоуламковим переломом тіла шостого шийного хребця та поширенням кісткових фрагментів у вертебральний канал зі здавленням спинного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які в момент заподіяння та в клінічному перебігу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Вищевказані грубі порушення Правил дорожнього руху, допущенні водієм автомобіля марки «ТОYОТА» моделі «4Runner», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілій ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень.

Вказаним вироком також частково задоволено цивільний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 117 000 грн та моральну шкоду в розмірі 5850 грн, а всього 122 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , майнову шкоду в розмірі 258362 грн та моральну шкоду в розмірі 370000 грн, а всього 628362 грн. У решті позову відмовлено.

З наданих та досліджених судом виписок із медичних карт стаціонарного хворого №IX-220910/16895, №5056 та №7171, виписного епікризу історії хвороби №7778 встановлено, що у зв`язку з отриманими під час ДТП 09.09.2025 травмами ОСОБА_2 була доставлена в КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня», де отримала невідкладну допомогу, а в подальшому була транспортована та знаходилась на стаціонарному лікуванні в період з 10.09.2022 по 13.09.2022 у нейрохірургічному відділенні КНП «Хмельницька обласна лікарня»; в період з 13.09.2022 по 26.09.2022 в ортопедо-травматологічному відділенні КП «Хмельницька міська дитяча лікарня»; в період з 27.09.2022 по 12.10.2022 у відділенні медичної реабілітації КП «Хмельницька міська лікарня».

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста № 316 від 07.12.2022 та медичного висновку № 37 від 13.12.2022 ОСОБА_2 надано статус дитини з інвалідністю, рекомендовано: медичну реабілітацію; відновну терапію; санаторно-курортне лікування у спеціалізованих санаторіях; психолого-педагогічна реабілітацію у виді консультування, психолого-педагогічної діагностики та патронажу, психологічну та педагогічну корекцію; фізичну реабілітацію у виді консультування, ерготерапію, кінезотерапію, лікувальний масаж, лікувальну фізкультуру.

Згідно висновку про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації № 10 від 13.05.2024 ОСОБА_2 потребує протезно-ортопедичні вироби підклас 7, взуття на ортези та допоміжне взуття, К4.

Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини - інваліда №41 від 13.05.2024 ОСОБА_2 потребує двічі на рік санаторно-курортного лікування та фізичної реабілітації у центрі реабілітації; повного обсягу психолого-педагогічної реабілітації та дистанційного навчання; звільнена з занять фізичного виховання; потребує ортопедичного взуття.

Також протягом 2022-2024 років ОСОБА_2 неодноразово проходила медичну реабілітацію на базі ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі», на що її законним представником ОСОБА_1 витрачено грошові кошти в сумі 618508 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими судом копіями договорів про надання медичних послуг, актів наданих послуг, виписок, довідок, квитанцій.

Таким чином необхідність здійснення реабілітації ОСОБА_2 підтверджується наданими її законним представником ОСОБА_1 медичною документацією, індивідуальною програмою реабілітації, консультативними висновками спеціаліста.

Оскільки цивільна відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», при цьому страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 320000 грн, ОСОБА_3 в добровільному порядку відшкодував лише 157146 грн витрат на реабілітацію ОСОБА_2 в ТОВ «Модричі» і вартість понесених витрат на реабілітацію її законному представнику ОСОБА_1 в повному обсязі вироком суду не стягнута, остання звернулась до суду з вказаним позовом з метою захисту їхніх прав.

Застосовані норми права

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 5 ЦПК України, суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент виникнення спірних правовідносин регулювались Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (надалі Закон України № 1961-IV).

Згідно статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV).

Згідно статті 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів передбачена ст.21 Закону №1961-IV.

Згідно п. 22.1. ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 23 Закону №1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 24.1. ст. 24 Закону №1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Одночасно, за положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі №201/16373/16-ц (провадження №14-27цс21) зазначено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), від 03.10.2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.02.2020 року у справі №753/15214/16-ц (провадження №14-25цс20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (п. 59), від 03.10.2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом N 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону N 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі N 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі N 147/66/17).

Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 ЦК України. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідлно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотиви та висновки суду

З`ясувавши думки учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та наданими доказами підтверджено, що в межах розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_1 звернулась з цивільним позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до обвинуваченого ОСОБА_3 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2024, який набрав законної сили 25.03.2025, ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Цивільний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , матеріальну шкоду в розмірі 117000 грн та моральну шкоду в розмірі 5850 грн, а всього 122850 грн; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , майнову шкоду в розмірі 258362 грн та моральну шкоду в розмірі 370 000 грн, а всього 628 362 грн. У решті позову відмовлено. Мотивуючи вирішення цивільного позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , суд встановив, що у зв`язку з отриманими травмами ОСОБА_2 09.09.2022 була доставлена в КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня», де отримала невідкладну допомогу, а в подальшому була транспортована та перебувала на стаціонарному лікуванні: в період з 10.09.2022 по 13.09.2022 у нейрохірургічному відділенні КНП «Хмельницька обласна лікарня»; в період з 13.09.2022 по 26.09.2022 в ортопедо-травматологічному відділенні КП «Хмельницька міська дитяча лікарня»; в період з 27.09.2022 по 12.10.2022 у відділенні медичної реабілітації КП «Хмельницька міська лікарня», тобто ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні 33 дні. В лікарню потрапила у важкому стані, 10.09.2022 була прооперована (вартість встановленого імпланту при операції в сумі 17600 грн компенсував ОСОБА_3 ). При остаточній виписці з лікарні 12.10.2022 рекомендовано, в тому числі, періодична катетеризація сечового міхура що 4 години; потребує забезпечення функціональним ліжком, функціональним візком, приліжковим туалетом; потребує постійного стороннього нагляду та догляду.

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста № 316 від 07.12.2022 та медичного висновку № 37 від 13.12.2022 ОСОБА_2 надано статус дитини з інвалідністю. Крім того, рекомендовано: медична реабілітація; відновна терапія; ЛФК, масаж; санаторно-курортне лікування у спеціалізованих санаторіях; психолого-педагогічна реабілітація у виді консультування, психолого-педагогічної діагностики та патронажу, психологічна та педагогічна корекція; фізична реабілітація у виді консультування, ерготерапія, кінезотерапія, лікувальний масаж, лікувальна фізкультура. Згідно висновку про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації № 10 від 13.05.2024 потребує ортопедичного взуття. Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини - інваліда №41 від 13.05.2024 потребує: двічі на рік санаторно-курортне лікування; повний обсяг психолого-педагогічної реабілітації та дистанційне навчання; двічі на рік фізичної реабілітації у центрі реабілітації; звільнена з занять фізичного виховання; потребує ортопедичного взуття.

Впродовж 2022-2024 років ОСОБА_2 неодноразово проходила медичну реабілітацію на базі ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі». Документально підтверджені позивачем витрати на реабілітацію потерпілої становлять 618508 грн (довідки про сплату від 23.12.2023 на суму 27200 грн, від 23.09.2023 на суму 31500 грн та 8000 грн, від 12.10.2022 на суму 1786 грн, квитанції від 03.03.2023 на суму 60000 грн, від 13.11.2024 на суму 82000 грн, акти наданих послуг від 20.10.2022 на суми 22400 грн, 11408 грн, 8760 грн, від 31.10.2022 на суми 35200 грн, 13200 грн, 15686 грн, від 21.11.2022 на суми 25668 грн та 21600грн, 57600 грн, від 31.03.2023 на суми 82800 грн, 28000грн, від 08.10.2023 на суми 9600 грн, 26400 грн, 3000 грн, 7500 грн, від 04.01.2024 на суми 25000 грн, 12000 грн, від 05.01.2024 на суму 2200 грн). Оскільки в матеріалах справи наявні договори про надання медичних послуг між ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі» та ОСОБА_1 від 13.10.2022, 12.03.2023, 23.09.2023, 23.12.2023, в яких передбачено умови надання медичних послуг та оплати за надані послуги, а саме, що після надання пакету послуг та забезпечення їх оплати замовником виконавець складає акт наданих послуг у 2 примірниках, акт наданих послуг замовнику є додатком до договору. Отже, вказані акти надання послуг є належними доказами оплати позивачем отриманих послуг, містять усі необхідні реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Цивільна відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що підтверджується полісом № АТ/2653517 від 09.08.2022 року (строк дії: до 09.08.2023), при цьому страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 320000 грн.

Встановлено, що ОСОБА_3 в добровільному порядку відшкодував для ОСОБА_2 157146 грн витрат на її реабілітацію в ТОВ «Модричі», що підтверджується відповідними квитанціями та визнається сторонами. Отже, до стягнення лишається 461362 грн (618508 грн-157146 грн). Вказана сума не може бути покрита в повному обсязі страховою виплатою (ліміт 320000 грн - 117000 грн = 203000 грн) згідно з п. 24.1 ст. 24 Закону №1961-IV, та позовні вимоги до страховика не заявлялися.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Враховуючи те, що підтверджений розмір завданої шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, ОСОБА_3 повинен сплатити потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 258362 грн (461362 грн - 203000 грн). В іншій частині позову суд відмовив, зазначивши, що це не перешкоджає позивачу звернутися з позовом до страховика в межах ліміту відповідальності в порядку цивільного судочинства.

Отже, неповнолітня ОСОБА_2 під час ДТП, винним у спричиненні якої визнано ОСОБА_3 , отримала тяжкі тілесні ушкодження та було заподіяно шкоди її здоров`ю, внаслідок чого вона проходила тривале лікування та реабілітацію, витрати за які понесла її законний представник мати ОСОБА_1 , що підтверджується даними виписок із медичних карт стаціонарного хворого, виписних епікризів із історії хвороби, індивідуальної програми реабілітації, консультативних висновків, договорів про надання медичних послуг, актів наданих послуг, виписок, довідок, квитанцій, наявних в матеріалах справи та досліджених судом.

Цивільна відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується полісом № АТ/2653517 від 09.08.2022 (строк дії: до 09.08.2023), при цьому страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 320000 грн.

При настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що був чинним на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 24.1. ст. 24 Закону №1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Одночасно, за положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Стороною позивача належними та допустимими доказами доведено, що сума витрат на реабілітацію ОСОБА_2 , яка постраждала під час ДТП 09.09.2022, яку понесла її законний представник ОСОБА_1 , становить 618508 грн, чого не спростовано відповідачем.

Згідно полісу № АТ/2653517 від 09.08.2022 страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складала 320000 грн.

Вироком суду від 19.12.2024 стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , матеріальну шкоду лише в розмірі 117000 грн, а з ОСОБА_3 в розмірі 258362 грн, врахувавши добровільно сплачені обвинуваченим 157146 грн витрат на реабілітацію потерпілої в ТОВ «Модричі» та можливість стягнення іншої частини понесених витрат в межах страхового ліміту з страховика в порядку цивільного судочинства, оскільки такі вимоги в межах розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні до страховика не заявлялись.

Таким чином заподіяну ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , шкоду вироком суду стягнуто не в повному обсязі. А тому, позовні вимоги про стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» матеріальної шкоди в сумі 203000 грн, що є різницею невиплаченої суми в межах страхового ліміту, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, як позивач - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому із ПАТ «НАСК «Оранта» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, визначеному ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» (за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою) у сумі 2030 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 203000 (двісті три тисячі) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2030 (дві тисячі тридцять) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Неповнолітня: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, .

Суддя: Світлана КОЗАЧУК