ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 225/625/24

провадження № 61-16190св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на заочне рішення Дзержинського районного суду Донецької області від 19 серпня 2024 року в складі судді Геря О. Г. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року в складі колегії суддів: Зубакової В. П., Бондар Я. М., Остапенко В. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 154 507,24 доларів США.

Позовні вимоги мотивовані тим, що27 червня 2008 року між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 2203/1129, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 50 600,00 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до 26 червня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,8% річних.

Однак відповідач допустив порушення своїх зобов`язань, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість.

У зв`язку з цим 09 липня 2010 року АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Пролетарського районного суду міста Донецька від 22 листопада 2010 року в справі № 2-5084/10 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2203/1129 від 27 червня 2008 року в загальному розмірі 59 146,69 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .

Станом на 26 лютого 2024 року заборгованість за кредитним договором становить 154 507,24 доларів США, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 48 978,36 доларів США; простроченої заборгованості за процентами в сумі 90 355,37 доларів США; та 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 12 березня 2017 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 15 173,51 долари США.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 19 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 2203/1129 від 27 червня 2008 року в загальній сумі 56 260,70 доларів США, яка складається: з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 48 978,36 доларів США, заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту (3% річних) за період з 12 березня 2017 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 7 282,34 доларів США.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 26 485,15 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, тому вимоги про стягнення з нього простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 48 978,36 доларів США є правомірними та підлягають задоволенню.

Оскільки з ухваленням судом у 2010 році рішення про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення до 23 лютого 2022 року.

У задоволенні вимог про стягнення простроченої заборгованості за процентами в розмірі 90 355,37 доларів США слід відмовити у зв`язку із втратою права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом після пред`явлення вимоги про дострокове погашення боргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 19 серпня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами в розмірі 90 355,37 доларів США та заборгованості за несвоєчасне погашення процентів (3% річних) за період з 12 березня 2017 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 8 967,62 доларів США скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за простроченими процентами в сумі 10 168,49 доларів США та заборгованість за несвоєчасне погашення процентів (3% річних) за період з 12 березня 2017 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 1 521,40 долар США.У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами та заборгованості за несвоєчасне погашення процентів (3% річних) відмовлено.

Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 19 серпня 2024 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк», змінено, збільшивши цей розмір з 26 485,15 грн до 32 003,60 грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 8 325,05 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами в розмірі 10 168,49 доларів США, які було нараховано в межах строку кредитування (станом на 31 травня 2010 року) та правомірність нарахування яких визначена рішенням Пролетарського районного суду міста Донецька від 22 листопада 2010 року в справі № 25084/10, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цієї вимоги.

Крім того, враховуючи вимоги частини другої статті 625 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню 3% річних від суми заборгованості за простроченими процентами за період з 12 березня 2017 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 1 521,40 долар США.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2024 року АБ «Укргазбанк» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 19 серпня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення простроченої заборгованості за процентами в розмірі 80 186,88 доларів США та 3% річних, нарахованих на суму простроченої заборгованості за процентами, у розмірі 7 446,22 доларів США й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог.

Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суди не врахували висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року в справі № 910/17048/17; від висновків, які викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц, та які застосовані судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, необхідно відступити; суди допустили порушення, передбачені частиною третьою статті 411 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Не врахували, що умовами кредитного договору передбачено обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом до дня повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, тому дійшли до неправильного висновку про відсутність підстав для стягнення процентів за користування кредитом та відповідно відсутність підстав для стягнення 3% річних, нарахованих на таку частину заборгованості.

Судові рішення в частині задоволених позовних вимог в касаційному порядку не оскаржуються та відповідно в цій частині Верховним Судом не переглядаються.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

05 грудня 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

27 червня 2008 року між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 2203/1129 від 27 червня 2008 року, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 50 600,00 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до 26 червня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,8% річних.

09 липня 2010 року АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Пролетарського районного суду міста Донецька від 22 листопада 2010 року в справі № 2-5084/10 позов АБ «Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2203/1129 від 27 червня 2008 року в розмірі 59 146,69 доларів США, яка складається із: строкової заборгованості за кредитом у розмірі 43 464,08 доларів США, простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 5 514,12 доларів США, заборгованості за простроченими процентами в сумі 9 589,85 доларів США, нарахованих процентів за період з 01 травня 2010 року до 31 травня 2010 року в розмірі 578,64 доларів США та пені в розмірі 32 418,86 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 867 від 27 червня 2008 року - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 646 від 06 лютого 2003 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина перша статті 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (частина друга статті 1050 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Установлено, що у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, 22 листопада 2010 року рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Матеріали справи не містять доказів виконання зазначеного рішення суду.

Звертаючись до суду з цим позовом, АБ «Укргазбанк» просило, серед іншого, стягнути з відповідача заборгованість за процентами в розмірі 80 186,88 доларів США, які нараховані після звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також 3% річних, які нараховані на зазначену суму заборгованості за процентами, у розмірі 7 446,22 доларів США

Установивши, що, звернувши стягнення на предмет іпотеки, банк на власний розсуд змінив строк виконання основного зобов`язання, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано вважав, що з цього часу АБ «Укргазбанк» втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для стягнення зазначеної вище суми боргу.

Такі висновки судів узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, які зроблені в постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц, та які правильно застосовані судами в оскаржуваних рішеннях. Підстав для відступу від цих висновків АБ «Укргазбанк» у касаційній скарзі не обґрунтувало, а Верховний Суд не встановив.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суди не врахували висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 18 січня 2022 року в справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, не заслуговують на увагу, оскільки в постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила цей висновок та зазначила про те, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Крім того, Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого в постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, який, як зазначено вище, правильно застосовано судами в цій справі.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до власного тлумачення заявником норм законодавства та необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в оскаржуваній частині без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду Донецької області від 19 серпня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко