Провадження № 2/375/941/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року

Рокитнянський районний суд Київської області у складі судді Антипенка В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Голованової В. А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Рокитнянська селищна рада, про визнання недійсним рішення та державного акту про право власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

12.08.2025 за підсудністю із Білоцерківського міськрайонного суду Київської області до Рокитнянського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , у якій позивачка просила:

- визнати недійсним та скасувати рішення П`ятої сесії п`ятого скликання Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області від 13.10.2006 № 61 «Про затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів , що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства в с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області» в частині затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , що передана у власність ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 692202, площею 0,2091 га, з кадастровим номером :08:018:0019, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати його державну реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №74.

Свої позовні вимоги позивачка обгрунтувала тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 21.02.2005 та витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно №13846223 від 21.02.2006, тобто до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесена інформація про право власності позивача.

Позивач вирішила оформити право власності на земельну ділянку під власним житловим будинком, однак при зверненні до землевпорядної організації було виявлено , що на земельну ділянку вже було присвоєно кадастровий номер, видано державний акт на земельну ділянку.

Для отримання більш детальної інформації, представник позивача звернулась до Рокитнянської селищної ради (далі-третя сторона). У відповідь, Рокитнянська селищна рада надала копію рішення сесії архівного фонду № Р- 1091 «Ольшаницька сільська рада та її виконавчий комітет, с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області» від 13.10.2006р. № 61-05-У «Про затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів , що посвідчують право на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства громадянам с. Ольшаниця».

Так, відповідно до списку громадян, під порядковим номером 38 міститься прізвище відповідача та відмітка про надання йому земельної ділянки площею 0,2091 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Таким чином, на час прийняття оспорюваного рішення Ольшаницькою селищною радою Київської області від 13.10.2006р. № 61-05-У про передачу у власність відповідача земельної ділянки загальною площею 0,2091 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, не було враховано наявність належним чином зареєстрованого права власності на житловий будинок, який розташований на земельній ділянці, за позивачем на підставі Свідоцтва про права власності від 21.02.2006 року.

Також, позивач отримала Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відповідно до якого містяться відомості про земельну ділянку кадастровий номер :08:018:0019, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 (відповідач).

З посиланням на приписи ст. 118, 120 ЗК України, ст.377, 392 ЦК України, просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду 28.08.2025 провадження по справі було відкрито, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.09.2025 підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що відповідач є сином позивачки. На пропозицію позивачки продати окремо будино та земельну ділянку, син, відповідач, відмовився. А тому позивачка вимушена звернутися до суду для того, щоб у подальшому реалізувати своє право на відчуження будинку.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (п.3 ч. 8 ст 128 ЦПК України), заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав.

В судове засідання представник третьої особи не з"явився, був повідомлений належним чином, проте 05.09.2025 подав до суду заяву про розгляд справи без участі третьої особи, позовні вимоги визнає в повному обсязі проти їх задоволення не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21.02.2006 Ольшаницькою сільською радою, ОСОБА_2 є власником будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Вказаний правовстановлюючий документ зареєстрований Білоцерківським міським БТІ 21.02.2006, реєстраційний номер 13846223, що також підтверджується і Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

22.12.2006 ОСОБА_3 на підставі рішення Ольшаницької сільської ради від 13.10.2006 № 61 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,2091 га. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :08:018:0019.

Рішенням Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області № 61 від 13.10.2006 затверджено матеріали технічної інвентаризації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки. Серед списку громадян, яким передаються земельні ділянки у власність є і відповідач, якому надається у власність земельна ділянка, розташована у АДРЕСА_1 .

Позивачка вважає, що рішення сільської ради є протиправним, оскільки сільська рада передала відповідачу земельну ділянку під житловим будинком, який належить їй, у зв`язку із чим і звернулася до суду із вказаним позовом.

Норми права, застосовані судом при вирішенні спору.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 120 ЗК України, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, тобто лютий-жовтень 2006 року, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, тобто лютий-жовтень 2006 року, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Статтею 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема: г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування Інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до вимог ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Незаконність правового акту індивідуальної дії, виданого органом місцевого самоврядування (частина перша статті 21 ЦК України) як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про незаконність правового акту індивідуальної дії, виданого органом місцевого самоврядування (частина перша статті 21 ЦК України) не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Про порушення суб`єктивного права правовим актом індивідуальної дії, виданим органом місцевого самоврядування (частина перша статті 21 ЦК України), може свідчити те, що він перешкоджає суб`єкту в реалізації його права або інтересу.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (див., зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21)).

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи даний спір судом враховано таке.

Передаючи у власність земельну ділянку під будинком позивачки відповідачу 22.12.2006, орган місцевого самоврядування, на переконання позивача, діяв всупереч приписам ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.

Однак, суд звертає увагу на те, що вимога про скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу відповідачу у власність земельної ділянки пред`явлена не до органу, який видав цей акт, а до ОСОБА_4 , який не може відповідати за протиправність дій сільської ради.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 705/3876/18.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду).

Але позивач не заявляв вимоги про заміну неналежного відповідача чи про залучення до справи у якості співвідповідача Рокитнянську селищну раду, яка повинна, як правонаступник, відповідати за правомірність рішень Ольшаницької сільської ради.

За таких обставин, вимога про визнання недійсним та скасувати рішення п`ятої сесії п`ятого скликання Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області від 13.10.2006 № 61, задоволена бути не може оскільки вона пред`явлена до неналежного відповідача.

Вимога про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку є похідною від вимоги про скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якої це акт було видано, а тому до встановлення протиправності рішення сесії ради також задоволена бути не може.

Суд також звертає увагу на ефективність заходів захисту, які обрав позивач.

Підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку. Такий акт лише посвідчував відповідне право та не мав самостійного юридичного значення.

Для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для повернення цієї ділянки власнику визнання недійсним державного акта не є необхідним. Така вимога не є ефективним способом захисту для усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду (постанова ВП ВС від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження №14- 317цс19).

Отже, позов задоволений бути не може.

А тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Рокитнянська селищна рада, про визнання недійсним рішення та державного акту про право власності на земельну ділянку, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя В. П. Антипенко