441/1246/25 2/441/827/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

23.10.2025 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Перетятько О.В.,

з участю секретаря судового засідання Сороки М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

представник Шабатин Н.А. в інтересах ТОВ «Споживчий центр», звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 17 136 грн. 01 коп. боргу за кредитним договором № 21.08.2023-100001143 від 21.08.2023. Позов обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 21.08.2023 укладено кредитний договір № 21.08.2023-100001143, згідно умов якого позивач строком на 70 днів надав відповідачу 9 000 грн. 00 коп. кредиту, шляхом перерахування коштів на його платіжну картку № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1, 3% на день на залишок заборгованості. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за таким належним чином не виконував, через що у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 29.10.2023 склала 17 136 грн. 01 коп. з яких: 9 000 грн. 00 коп. - тіло кредиту, 6 786 грн. 03 коп. - проценти, 1 350 грн. 00 коп. - комісія. Просила стягнути заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник ТОВ «Споживчий центр» Шабатин Н.А. у позовній заяві просила про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності, щодо заочного розгляду справи, не заперечила.

ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечила у позовній заяві представник позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 означеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Із змісту заяви від 26.06.2025, із доданих до неї копій документів, зокрема копії заявки від 21.08.2023, пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), додатку до кредитного договору, довідки-розрахунку заборгованості, квитанції про перерахунок коштів ID: від 21.08.2023, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань убачається, що 21.08.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 21.08.2023-100001143, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору.

За умовами договору відповідач строком на 70 днів отримав від позивача кредит у сумі 9 000 грн. 00 коп., шляхом перерахування коштів на його платіжну картку № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1, 3% на день на залишок заборгованості.

Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 9 000 грн. 00 коп. відповідачу (позичальнику) підтверджується квитанцією АТ КБ ПриватБанк» ID: від 21.08.2023.

Відповідно до пункту 6.1. цього договору, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

ОСОБА_1 , не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за означеним кредитним договором, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка за період з 21.08.2023 по 29.10.2023, в межах строку кредитування, склала 17 136 грн. 01 коп. з яких: 9 000 грн. 00 коп. тіло кредиту, 6 786 грн. 03 коп. проценти, 1 350 грн. 00 коп. комісія.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Ураховуючи вищенаведене, а саме те, що ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання умов укладеного 21.08.2023 між сторонами договору допустив заборгованість перед Товариством, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 21.08.2023-100001143 від 21.08.2023 в розмірі 15 786 грн. 01 коп., з яких 9 000 грн. тіло кредиту та 6 786 грн. 03 коп. проценти, нараховані в межах строку кредитування.

Підстав для стягнення з відповідача комісії, пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 1 350 грн., суд не убачає, з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження № 61-27618св18 зазначено, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі № 15-рп/2011, держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Пунктом 9 заявки від 21.08.2023, яка є невід`ємною частиною кредитного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 № 21.08.2023-100001143 встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, яка дорівнює 1 350 грн., нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

Однак, встановивши в кредитному договорі сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту, що нараховується в момент видачі кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним, та фактично нарахував комісію за ту саму послугу, за яку відповідач повинен сплатити згідно з договором проценти.

Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 справа № 595/290/17, провадження № 61-29972св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 справа № 311/682/16-ц, провадження № 61-24756св18; від 02.10.2019 справа № 760/20414/14-ц, провадження № 61-31205св18.

Зазначена умова договору порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, отже суперечить положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ураховуючи наведене, підстав для стягнення з відповідача комісії, пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 1 350 грн., суд не убачає.

Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_1 на користь позивача 2 231 грн. 56 коп. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 5, 81, 89, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, ст. 526, 549, 610, 634, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ: 37356833, місцезнаходження вул. Саксаганського, 133-А в м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 21.08.2023-100001143 від 21.08.2023 в сумі 15 786 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 01 коп. та 2 231 (дві тисячі двісті тридцять одну) грн. 56 коп. судового збору, а всього 18 017 (вісімнадцять тисяч сімнадцять) грн. 57 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Перетятько О.В.