Справа № 471/602/24
Провадження №2/471/13/25
Номер рядка звіту 67
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року с-ще Братське

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді - Гукової І.Б.,

за участю секретаря - Прокопчук Н.Г.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Набокової О.Г. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Братське цивільну справу № 471/602/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як чоловік та дружина однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у період з 15 жовтня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлення факту перебування її на утриманні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що з 15 жовтня 2017 року вона проживала з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України ОСОБА_6 було мобілізовано до лав Збройних Сил України. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 загинув у війні, виконуючи свій військовий обов`язок, захищаючи Україну. Оскільки вона та ОСОБА_6 перебували у фактичних шлюбних відносинах, які не були оформлені документально, а також оскільки фактично перебувала у нього на утриманні, вона подала до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ОСОБА_6 . Листом від 10.04.2024 № 726 ІНФОРМАЦІЯ_1 надав позивачу відповідь про необхідність звернення до суду для встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_6 .

У своєму позові ОСОБА_1 також зазначає, що ОСОБА_6 у період з 2016 по 2017 рік проживав у смт. Братське Вознесенського району Миколаївської області у помешканні своєї рідної сестри ОСОБА_7 , при цьому, іншого власного житла він не мав. В літку 2017 року ОСОБА_1 з ОСОБА_6 познайомились та вже у жовтні цього ж року вона запропонувала йому переїхати до неї у будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 для спільного проживання однією сім`єю. 15 жовтня 2017 року ОСОБА_6 перевіз до неї свої речі і вони почали жити разом, в цей день робили йому новосілля, запрошували в гості друзів, святкували. У кінці жовтня 2017 року одразу після переїзду у помешкання позивачки, ОСОБА_6 придбав за свої кошти спальний гарнітур. Дещо пізніше він замінив декілька старих дерев`яних вікон у будинку на нові металопластикові. Кошти, за які були придбані вікна, були ними сумісно накопичені за декілька місяців спільного проживання. У 2019 році ОСОБА_6 придбав за спільні кошти будівельні матеріали, які в наступному були використані для будівництва паркану навколо будинку, при цьому, майже усі будівельні роботи чоловік проводив самотужки із залученням на окремі роботи сусідів та друзів. Також зазначає, що після початку спільного проживання ОСОБА_6 всіляко сприяв, щоб її обоє неповнолітніх синів сприймали його як свого батька, незважаючи на те, що він був вітчимом, він став для них авторитетом, постійно опікувався її синами, виховував їх, брав участь у їх розвитку, зокрема майже щоденно на власному автомобілі відвозив меншого сина ОСОБА_8 до садочка (з 2017 по 2020 рік), а старшого сина ОСОБА_9 до школи, а після занять забирав їх додому, інколи був присутній у школі на батьківських зборах та інших шкільних заходах, допомагав дітям готувати уроки, ходив з ними на прогулянки, у вільний від роботи час проводив з ними дозвілля. Проживання ОСОБА_6 у її будинку підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов депутата селищної ради від 17.04.2023 року у якому зазначено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 проживають у цивільному шлюбі з 2018 року за адресою АДРЕСА_1 . Крім цього, у копії Декларації ОСОБА_6 № 0001-0НЕ7-9Х00 про вибір сімейного лікаря від 01.06.2020 року довіреною особою пацієнта п. 1.12.1 зазначена ОСОБА_1 . Після мобілізації ОСОБА_6 вона регулярно (протягом 2022-2023 років) через Нову пошту відправляла ОСОБА_6 посилки, що підтверджується копіями квитанцій з Нової пошти. Також з березня 2022 року і до моменту загибелі ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) його заробітна плата перераховувалась на її банківський рахунок. Також факт ведення спільного бюджету підтверджується випискою з банківського рахунку, з якого вбачається внесення ОСОБА_1 коштів в рахунок погашення за кредитною заборгованістю ОСОБА_6 . У вказаний період ні вона, ні ОСОБА_6 не перебували в іншому зареєстрованому шлюбу. Отже, усі вищенаведені докази підтверджують факт того, що з 15 жовтня 2017 року і до 26.02.2023 року, вона та ОСОБА_6 спільно проживали в одному помешканні, несли спільні витрати, мали спільний бюджет, спільне харчування, купували майно для спільного користування, брали спільну участь у витратах на утримання житла, його ремонт, оплату комунальних послуг, іпотеку за будинок, надавали один одному взаємну допомогу, мали усні домовленості щодо порядку користування житловими приміщеннями, у яких вони проживали.

Під час судового засідання позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, також пояснила, що з ОСОБА_6 вони були знайомі давно, зустрічатися почали в 2017 році спочатку таємно, а в жовтні 2017 року ОСОБА_6 переїхав проживати до неї у будинок. Цю подію вони відсвяткували, запросили друзів та родичів. В період спільного проживання вони спілкувалися з його матір`ю та сестрою ОСОБА_12 . Донька ОСОБА_6 - ОСОБА_1 до них не приходила та з ними не спілкувалася, чому, позивачка не знає. За період спільного проживання ОСОБА_6 робив у будинку ремонт, за кошти ОСОБА_6 були придбані будівельні матеріали. Також він збудував новий паркан. Ними був придбаний, а згодом і проданий будинок в с. Кам`януватка. В 2018 році у ОСОБА_6 закінчився контракт в ЗСУ та він працював в смт. Братське на масло пресовому заводі. Під час проживання він займався вихованням та утриманням її дітей від попереднього шлюбу. Зареєструвати його у своєму будинку вона не могла, оскільки будинок перебуває в іпотеці, однак деякий період вона отримувала субсидію на оплату комунальних послуг за заявою ОСОБА_6 . Після початку повномасштабної війни, за рапортом ОСОБА_6 , його заробітна плату нараховувалася на її картку. Так як у неї було дві картки, то одну вона віддала ОСОБА_6 і за потреби, перераховувала його заробітну плату на карту, яка знаходилася у нього. ОСОБА_6 за життя пропонував їй одружитися, однак вона у цьому йому відмовила, щоб не сказали, що вона одружується через гроші. Після загибелі ОСОБА_6 похоронна процесія спочатку під`їхала до їхнього двору, однак оскільки сталася затримка у часі, було прийнято рішення, що до двору труну заносити не будуть, а тільки постоять коло двору та поїдуть до церкви. Кошти на поховання частково зібрали мешканці громади, частково побратими, частково родичі з боку його першої дружини. Доказами ведення спільного бюджету також є те, що за час його перебування в ЗСУ вона постійно пересилала посилки з речами, отримувала посилки від нього. Наявність у ОСОБА_6 інших жінок, з якими у нього були інтимні стосунки вона повністю заперечує, та вважає, що ця інформація є неправдивою. Наразі у неї перебувають особисті речі ОСОБА_6 , його документи. Зазначила, що у період спільного проживання вона майже не працювала, іноді підробляла неофіційно, доходу, окрім аліментів на двох дітей, не отримувала, перебувала на утриманні ОСОБА_6 . Встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні їй необхідно задля отримання грошової допомоги як дружині загиблого військовослужбовця.

Представник позивача також підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив, що покази свідків та письмові матеріали справи в сукупності, повністю доводять факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та перебування позивача на утриманні ОСОБА_6 .

Представник відповідача- ІНФОРМАЦІЯ_1 позовні вимоги до них не визнав, суду зазначив, що на звернення ОСОБА_1 щодо виплати їй грошової допомоги була надана відповідь із зазначенням підстав для виплати та переліку документів необхідних для проведення виплати. ІНФОРМАЦІЯ_9 не здійснює нарахування та виплату грошової допомоги. Документально ОСОБА_1 не підтвердила шлюбні відносини із ОСОБА_6 та перебування на його утриманні, тому їй було рекомнддовано звернутися до суду для встановлення відповідного факту.

Ухвалою суду від 02 липня 2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були залучені відповідачами у справі.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`являлася, до суду надіслала відзив в якому просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Набокова О.Г. позовні вимоги не визнала, суду зазначила, що надані позивачем докази не підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_6 та позивача як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Так, з показів свідків вбачається, що ОСОБА_6 мав стосунки і з іншими жінками, зокрема за свідком ОСОБА_16 . Також з показів свідка ОСОБА_17 -першої дружини ОСОБА_6 вбачається, що він мав намір одружитися з нею, мав до неї почуття любові, розкаювався у тому, що з його вини вони розійшлися. Дійсно, ОСОБА_6 періодично залишався на декілька днів у позивачки, можливо мав з нею інтимні стосунки, однак ці стосунки не були притаманні стосункам чоловіка та дружини. Надані позивачкою накладні на придбання будівельних матеріалів не є належним підтвердженням придбання ОСОБА_6 будівельних матеріалів та іншого майна. Акт обстеження житлово-побутових умов від 17.04.2023 року також не може бути доказом постійного проживання, оскільки свідок ОСОБА_18 вказав, що він під час обстеження не заходив до будинку, а був тільки у подвір`ї та бачив там машину, яка належала ОСОБА_6 , а свідок ОСОБА_19 показала, що вона не була присутня під час обстеження, а тільки підписала акт, який був вже складений. Заробітна плата ОСОБА_6 перераховувалася на картку позивачки лише тому, що його рахунки були заблоковані через наявні борги, а його сестра та матір не мали відкритих рахунків. Рапорт від 05.03.2022 р. де в графі «додатковий номер телефону» вказано «дружина», за показами позивачки був написаний бухгалтером військової частини, прізвище « ОСОБА_20 » написано з помилкою, тому також не може бути належним доказом на підтвердження позовних вимог. З 2017 року по лютий 2023 рік позивачка періодично працювала, також отримувала аліменти на двох неповнолітніх дітей, а тому не могла бути на повному утриманні ОСОБА_6 . Надані документи на отримання субсидії на оплату комунальних послуг також не є належними доказами, оскільки є сумніви у достовірності підпису саме ОСОБА_6 у документах. Також ними неодноразово заявлялися сумніви у справжності підпису ОСОБА_6 у рапорті, однак оригінал рапорту для проведення експертизи суду не надійшов. Таким чином, на думку представника відповідача позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивачка посилається на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з загиблим ОСОБА_6 та перебування на його утриманні їй необхідно в тому числі, і для отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

У статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ст.. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби (ст.. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб").

В абзаці першому частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19), вказано, що «проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини».

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") вказано, що обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Схожий за змістом висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 загинув, виконуючи свій військовий обов`язок щодо захисту України.

На момент смерті ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі не перебував та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді ГУ ПФУ в Миколаївській області з вересня 2022 року по листопад 2022 року ОСОБА_6 нараховано пільгу на оплату комунальних послуг в розмірі 169,29 грн. щомісячно за адресою АДРЕСА_1 . За зверненням від 29.11.2022 року з 01.11.2022 року пільгу на оплату житлово-комунальних послуг нараховувалося за адресою АДРЕСА_2 . Нарахування та виплату пільги припинено 13.03.2023 року у зв`язку зі смертю одержувача (т.2 стор. 168).

Підставою для нарахування пільги на оплату комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 Акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи в якому зазначено, що ОСОБА_6 дійсно проживає за вказаною адресою; довідка про проживання, заява про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, копія паспорта ОСОБА_6 , копія посвідчення УБД (т.4. стор. 94-104).

У декларації про вибір лікаря від 01.06.2020 року ОСОБА_6 зазначено довірену особу для повідомлення у разі настання екстреного випадку- ОСОБА_1 (т. 1 стор. 50).

У виписках із медичних карток стаціонарного хворого ОСОБА_6 від 23.12.2019 р., 20.05.2022р. 22.08.2022 р. та 14.09.2022 р.,місце проживання ОСОБА_6 вказано АДРЕСА_1 (т. 1 стор. 48, 49, т. 3 стор. 42, 45).

Згідно виписки з карткового рахунку, відкритого у АТКБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 починаючи з березня 2022 року отримувала заробітну плату з військової частини НОМЕР_1 .

Згідно відповіді ВП № 1 Вознесенського РУП ГУНП у Миколаївській області 16.11.2019 року було зареєстроване звернення ОСОБА_1 щодо сварки з її співмешканцем ОСОБА_6 (т. 1 стор. 92).

03.02.2023 року та 13.02.2023 року ОСОБА_1 від імені ОСОБА_6 було сплачено грошові кошти на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 24258,78 грн. та 35000,00 грн. Призначення платежу-сплата заборгованості за кредитом.

Відповідно до рапорту на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2022 року ОСОБА_6 просив грошове забезпечення та інші види виплат зараховувати на картковий рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 та вказав її номер телефону із зазначенням -дружина (т. 1 стор. 62).

Згідно постанови Братського районного суду Миколаївської області від 26.03.2020 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності його місцем проживання є АДРЕСА_1 . Така ж адреса вказана на судових повістках від 18.02.2020 р., 23.09.2022 р., конвертах (т. 1 стор. 43-47).

Накладні, надані позивачем лише частково підтверджують факт придбання ОСОБА_6 будівельних матеріалів, так як в них зазначена адреса АДРЕСА_1 , однак відсутня дата покупки.

Також судом були допитані свідки як зі сторони позивача так і відповідача- ОСОБА_4 .

Так, свідок ОСОБА_21 , яка є матір`ю позивачки, суду показала що з ОСОБА_6 вона познайомилася у 2017 році. Вона приїхала до смт. Братське по справах, донька запросила її до себе додому та познайомила з ОСОБА_6 , сказала, що вона та ОСОБА_6 будуть жити разом. Під час знайомства з ОСОБА_6 його рідних та доньки не було, чому вона не знає. З того часу вони приїжджали до неї у гості разом, також ОСОБА_6 сам приїжджав, допомагав по господарству, купляв їй птицю. У доньки з ОСОБА_6 був будинок в с. Кам`януватка, вони використовували його як дачу. У 2019 році її донька з ОСОБА_6 були на її дні народжені. Коли ОСОБА_6 був після поранення, він приїжджав до неї (свідка) додому разом із побратимом. Молодший син позивачки, ОСОБА_8 , дуже любив ОСОБА_6 . ОСОБА_6 пропонував ОСОБА_1 одружитися, однак вона не хотіла, щоб люди не казали, що вона це робить через гроші.

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 почали проживати разом в 2017 році, зробили «вхідчини», запросили рідних та друзів. ОСОБА_6 дуже допомагав ОСОБА_1 по господарству, робив ремонт у будинку та на подвір`ї, купляв речі, меблі, зокрема спальний гарнітур. Купляв за свої кошти. За період спільного проживання ОСОБА_1 майже не працювала, заробляв кошти лише ОСОБА_6 . На дні народження дітей позивачки завжди купляв їм торти у магазини де працює свідок. ОСОБА_1 хотіла одружитися, а ОСОБА_6 казав, що «пізніше». Під час похорону ОСОБА_6 траурна процесія була від будинку ОСОБА_1 , в дворі також була присутня сестра ОСОБА_6-ОСОБА_7 , в будинок труну не заносили, до подвір`я також, чому -вона не знає. На похованні була присутня вся рідня ОСОБА_6 -донька, сестри, мати, колишня дружина.

Свідок ОСОБА_24 суду показала, що вона є подругою та кумою позивачки. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 почали проживати разом як чоловік та дружина з 2016-2017 року. ОСОБА_6 хотів одружитися, а ОСОБА_1 казала «давай зачекаємо», однак стосунки у них були хороші, ОСОБА_1 деякий час працювала у магазині, однак ОСОБА_6 не хотів щоб вона працювала, сам він працював на «комбікормовому заводі». Доньку ОСОБА_6 вона у будинку не бачила, знає, що остання проживає в іншій країні. Поховання ОСОБА_6 відбувалося від будинку позивачки, були присутні усі рідні, друзі, багато мешканців селища. Також був поминальний обід у будинку ОСОБА_1 , на якому була присутні і сестра ОСОБА_6-ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_25 суду показав, що він був товаришем ОСОБА_6 , почали товаришувати на початку війни. Коли він зустрічав ОСОБА_6 у м. Вознесенськ, той завжди казав «додому», маючи на увазі будинок позивачки. Доньку ОСОБА_6 не бачив, знає, що вона проживає в іншій країні. В день поховання тіло ОСОБА_6 привезли до будинку ОСОБА_1 , в двір не заносили, сказали, що немає часу, оскільки до цього тіло сплутали з іншим загиблим і відбулася затримка у часі. Коли ОСОБА_1 їздила до ОСОБА_6 у шпиталь, то вони з ним спілкувалися по відео зв`язку. Татьяна деякий час працювала в магазині господарських товарів, в кав`ярні, однак ОСОБА_6 не хотів щоб вона працювала. Чому вони не одружилася, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_26 суду показала, що проживає по сусідству з позивачкою. Бачила на її подвір`ї ОСОБА_6 , бачила не часто. Була свідком сварки, під час якої ОСОБА_1 виганяла ОСОБА_6 з будинку.

Свідок ОСОБА_27 , син позивачки, суду показав, що з 2017 року ОСОБА_6 проживав з його матір`ю в будинку по АДРЕСА_1 . Проживав як цивільний чоловік. Займався ремонтом у будинку, купляв необхідні речі. Мати не мала постійної роботи. ОСОБА_6 мав гарні відносини з його молодшими братами. Свідок стверджував, що був свідком постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 2017 року, однак уточнив, що в цей період навчався у м. Херсон, потім працював в м. Херсон, а з початком повномасштабного вторгнення був переведений на службу в райвідділ в смт. Арбузинка, однак вважає, що його мати та ОСОБА_6 постійно проживали разом. Також зазначив, що доньку ОСОБА_6 ніколи не бачив у будинку матері. За період спільного проживання мати та ОСОБА_6 придбали спільний будинок в с. Кам`януватка, який використовувався як дача.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що він є сусідом ОСОБА_1 бачив неодноразово у її подвір`ї ОСОБА_6 , там також знаходиться його машина. Під час проведення обстеження він до будинку не заходив. За життя ОСОБА_6 робив у будинку ремонт, збудував паркан. ОСОБА_6 проживав з ОСОБА_1 з 2018 року, вони вели спільне господарство, це він стверджував, як сусід, оскільки бачив це особисто. Зазначив, що ОСОБА_1 декілька років працювала у магазині побутової хімії.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що з ОСОБА_6 вони були знайомі давно, а після його розлучення з дружиною, у них почалися стосунки. Під час служби ОСОБА_6 вона їздила до нього у шпиталь та військову частину. Знає його доньку, з нею у них гарні були стосунки. З моргу на поховання забирали ОСОБА_6 вона, ОСОБА_29 , його дружина ОСОБА_30 , побратими. Коли заїхали в селище Братське та під`їхали до будинку, спочатку подумали, що то будинок матері ОСОБА_6 , однак потім з`ясувалося, що то є будинок позивачки. Кошти на поховання збирали мешканці селища, побратими, родичі. З ОСОБА_6 вони планували одружитися. Була також у будинку в с. Кам`януватка. Вона повинна була їхати до нього за місцем служби щоб одружитися, однак ОСОБА_6 загинув.

Свідок ОСОБА_31 суду показала, що вона є рідною сестрою ОСОБА_6 в родині брата вона проживала, коли той був одружений з ОСОБА_32 . Причиною їхнього розлучення були постійні зради ОСОБА_6 дружині. Після розлучення вони намагалися налагодити стосунки. ОСОБА_6 хотів щоб ОСОБА_30 народила йому сина. Бажання одружитися з ОСОБА_33 брат не висловлював, вона була одною із його жінок. Поховання відбувалося за кошти, які зібрала громада, родичі, побратими. ОСОБА_6 дуже допомагав матеріально своїй сім`ї.

Свідок ОСОБА_34 суду показав, що ОСОБА_6 був його орендодавцем. Кошти за оренду він передавав сестрі ОСОБА_12 та ОСОБА_35 , щоб той передав дочці ОСОБА_6 . Позивачці він кошти не передавав, проте один раз привіз до її будинку зерно.

Свідок ОСОБА_36 суду показала, що ОСОБА_6 був її рідним братом. У нього були стосунки з позивачкою, однак одружуватися з нею він не хотів. Він хотів відновити стосунки зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_37 . У ОСОБА_6 був будинок в с. Кам`януватка, де він проживав, однак речей ОСОБА_1 там не було. В 2017-2018 році він проживав у неї або у матері. Похованням ОСОБА_6 займалися його рідні, кошти збирала також громада. Зареєстрований ОСОБА_6 був у свого товариша, позивачка у реєстрації йому відмовила.

Свідок ОСОБА_38 суду показала, що ОСОБА_6 був одружений з її сестрою ОСОБА_37 , у них є спільна донька- ОСОБА_1 . Після розлучення батьків донька ОСОБА_1 залишилися проживати у її сім`ї, так як мати поїхала за кордон на роботу, а ОСОБА_6 був в АТО. ОСОБА_6 часто був у них в гостях, допомагав робити ремонт. ОСОБА_6 постійно казав, що хоче відновити стосунки з ОСОБА_37 , робив їй у будинку ремонт. Казав, що визнав свою провину, після закінчення війни вони планували жити разом. Під час його поховання, траурна процесія повинна була відразу поїхати до церкви в смт. Братське, однак з невідомих їй причин, колона поїхала до будинку позивача. З поваги до загиблого ОСОБА_6 вони не стали з`ясовувати чому так сталося. Вважає, що ОСОБА_1 є однією з коханок ОСОБА_6 , також вона працювала у магазині її, свідка, магазині. Чому його заробітна плата нараховувалася на карту позивача вона не може пояснити, мабуть в той момент потрібно було прийняти таке рішення.

Свідок ОСОБА_39 суду показала, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_6 після розлучення у них залишилися дуже теплі відносини, він допомагав донці та їй, був присутній на усіх святах. Причиною розлучення були постійні зради чоловіка. Після розлучення вони майже рік намагалися відновити стосунки, потім вона поїхала на роботу за кордон. В 2016 році вона придбала будинок в м. Вознесенськ, ОСОБА_6 робив там ремонт, купляв будівельні матеріали. Постійно пропонував одружитися. З 2015 року ОСОБА_6 фактично постійно перебував на війні. Про те, що він створив нову сім`ю він нічого не казав, але вона допускає, що у нього могли бути інші жінки. ОСОБА_6 сплачував кошти за навчання доньки, з якого рахунку надходили кошти їй це не відомо. Про те, що ОСОБА_6 загинув їй повідомила її сестра, вони з донькою одразу виїхали до України. Похованням займалися її сестра та сестра ОСОБА_6-ОСОБА_7 . Тіло ОСОБА_6 забрали з моргу, приїхали до смт. Братське, чому була зупинка біля будинку позивачки їй не відомо. У них з ОСОБА_6 були гарні стосунки, що підтверджується перепискою.

Свідок ОСОБА_19 суду показала, що акт обстеження умов проживання було складено зі слів сусідів, акт складали вже після загибелі ОСОБА_6 на місце обстеження вона не виходила, а підписала вже складений акт.

Факт місця реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 543/563/22).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих позивачем скіршотів особистої переписки між нею та ОСОБА_6 вбачається, що між ними були стосунки, які притаманні подружжю, оскільки з переписки вбачається вирішення питань як то придбання продуктів харчування, ліків, переказ коштів, пересилання один одному посилок, намір придбання автомобіля, проведення ремонтних робіт, тощо. Також у переписці є підтвердження пропозиції ОСОБА_6 ОСОБА_1 одружитися (т.1 стор. 201). Окрім цього в матеріалах справи наявні спільні фото як ОСОБА_6 з ОСОБА_1 удвох так і разом із дітьми вдома та на відпочинку. Також в рапорті про виплату грошового забезпечення ОСОБА_6 вказав контактну особу - ОСОБА_1 із зазначенням «дружина» та на її рахунок здійснювалася грошова виплата.

Що стосується періоду спільного проживання, то суд приходить до висновку, що позивачем під час судового засідання та матеріалами справи підтверджено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 починаючи з липня 2019 року та до дня загибелі останнього, оскільки саме цей період підтверджується не лише показами свідків, а й скріншотами особистої переписки та випискою з банківського рахунку про переказ коштів від ОСОБА_6 на рахунок позивача (т. 1 стор 65-90).

Довідку з дитячого садочка (т. 1 стор. 94) в якій вказано, що ОСОБА_6 протягом 2017-2020 років систематично привозив до Братського ЗДО, а в другій половині дня забирав малолітнього ОСОБА_40 , був присутній на батьківських зборах, як особа, що утримує дитину, як доказ наданий позивачем суд не приймає до уваги, оскільки, згідно відповіді директора Братського ЗДО К.Сало дану довідку слід вважати недійсною так як вона складена не уповноваженою особою, довідку сама склала ОСОБА_1 (т.1 арк..с.104).

Також суд не приймає як доказ спільного проживання Акт обстеження житлово-побутових умов від 17.04.2023 року, оскільки як встановлено під час розгляду справи, він складений вже після смерті ОСОБА_6 та підписаний ОСОБА_19 зі слів інших осіб, без перевірки нею інформації, вказаної в Акті.

Рахунок на придбання спального гарнітуру від 25.11.2017 року також не підтверджує факт спільного проживання та ведення спільного господарства, оскільки не підтверджений іншими доказами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться.

Положеннями статей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18).

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання ОСОБА_6 за місцем реєстрації позивача не може бути доказом того, що вони не проживали разом, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що позивач не проживала з ОСОБА_6 на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Наданий скріншот переписки між ОСОБА_6 та ОСОБА_39 , Акт підтвердження місця проживання від 14.04.2025 року відповідно до якого ОСОБА_6 в період з грудня 2019 по вересень 2021 року проживав по АДРЕСА_3 не спростує факту спільного проживання позивача та ОСОБА_6 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Покази свідка ОСОБА_42 про намір одружитися з ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Позивачем також заявлена вимога про встановлення факту перебування на утриманні померлого.

В листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18.

Позивачем не доведено факту перебування на утриманні померлого, оскільки судом встановлено, що у вказаний період вона отримувала допомогу від УСЗН Братської РДА, аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, а також була неофіційно працевлаштована та отримувала заробітну плату, що також вбачається зі змісту її особистої переписки з ОСОБА_6 (т.1 стор. 199), показів свідків. Окрім цього, у відповіді на відзив від 07.08.2024 року представник позивача зазначає «вікна замінювалися вже за спільні кошти, оскільки позивачка вважала, що вона зобов`язана взяти участь у фінансуванні таких витрат…» (т. 2 стор. 123).

За такого, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Що стосується вимог до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 то у задоволенні вимог до цього відповідача слід відмовити з огляду на те, що вимоги до нього заявлені передчасно, та цей орган не повноважний у нарахуванні та виплаті допомоги сім`ї загиблого, а лише приймає та перевіряє документи, які є необхідними для отримання такої допомоги. Позивачем же не було надані всі необхідні документи для отримання грошової допомоги, в зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , як чоловік і дружина однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у період з липня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_8 .

В частині встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_6 - відмовити.

В задоволенні позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце розташування: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Гукова І. Б.,