Справа № 450/4766/24 Провадження № 2/450/614/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя, в якому позивач просить суд поділити спільно нажите майно подружжя, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0418 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:1232, яка знаходиться за цією ж адресою та визнати за позивачем право власності на ідеальну частину даного житлового будинку та земельної ділянки; стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову покликається на те, що В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між ним, ОСОБА_1 , та відповідачкою ОСОБА_2 27 липня 2013 року був зареєстрований шлюб Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Львова (актовий запис № 209). Від спільного подружнього життя подружжя має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 (2014 р.н.) та ОСОБА_4 (2018 р.н.). Після укладення шлюбу сторони спільно проживали, вели спільне господарство, виховували дітей та за час спільного подружнього життя придбали садовий будинок АДРЕСА_1 , разом із земельною ділянкою площею 0,0418 га, кадастровий номер :04:000:1232, призначеною для ведення садівництва. Договір купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 08 вересня 2016 року було укладено на ім`я відповідачки ОСОБА_2 , посвідчено приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Віблим Любомиром Зіновійовичем, про що внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, за твердженням позивача, купівля будинку та ділянки здійснювалась за спільні кошти подружжя, у тому числі частково за рахунок його дошлюбних заощаджень і фінансової допомоги родичів. Після придбання майна сторони разом вселилися до будинку та проживали в ньому як сім`я. У вересні 2016 року за заявою відповідачки рішенням виконавчого комітету Солонківської сільської ради №128 від 07.11.2016 року садовий будинок було переведено у статус житлового будинку. Позивач зазначає, що особисто здійснював реконструкцію та добудову житла добудував житлові кімнати, кухню, коридор, котельню, господарські приміщення, встановив систему опалення, водопостачання та каналізацію, облаштував територію, збудував огорожу. У результаті площа будинку збільшилася до близько 120 кв. м. Попри це, право власності на житловий будинок та земельну ділянку зареєстроване виключно за відповідачкою ОСОБА_2 . Позивач вважає, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки було придбане під час шлюбу, за спільні кошти, для потреб сім`ї, та з його безпосередньою участю і трудовими затратами. Зі слів позивача, між ним і відповідачкою виник конфлікт щодо користування спірним житлом, оскільки відповідачка має намір продати будинок та виселити його з дітьми без його згоди. У зв`язку з цим він вважає свої права на спільне майно порушеними та просить суд захистити їх шляхом визнання за ним права власності на ідеальну частку житлового будинку та земельної ділянки. Позивач також зазначає, що орієнтовна ринкова вартість житлового будинку та земельної ділянки становить 1 300 000 грн, половина якої 650 000 грн. У випадку заперечення відповідачкою вказаної вартості, позивач має намір подати клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для визначення дійсної ринкової вартості об`єкта. Вартість проведення експертизи позивач оцінює приблизно у 30 000 грн і просить у майбутньому стягнути ці витрати з відповідачки. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

10.10.2024 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.10.2024 року постановлено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя, задоволити, вжити заходи забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя шляхом: накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 51, 8 кв.м., дата прийняття рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень 13.09.2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; накласти арешт на земельну ділянку площею 0.0418 га, яка знаходиться на території Солонківської сільської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:000:1232, дата прийняття рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень 13.09.2024 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236; заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини та дії, пов`язані із розпорядженням правами на житловий будинок АДРЕСА_2 ; заборонити будь-яким державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусам, державним нотаріусам, посадовим особам Міністерства юстиції України, посадовим особам місцевих рад, здійснювати будь які реєстраційні дії щодо житлового будинку АДРЕСА_2 .

09.04.2025 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мацієвська А. І. в судове засідання не з`явилась, однак подали на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши думку сторони позивача, висловлену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами зареєстровано 27.07.2013 року Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції шлюб та зроблено відповідний актовий запис про реєстрацію шлюбу № 209, разом з тим в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей.

У той же час, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 статті 69 Сімейного кодексу України подружжя має право поділити спільне майно незалежно від розірвання шлюбу (тобто як у період перебування у шлюбі, так і після розлучення).

Згідно договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 08.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Львівської області Віблим Л. З., зареєстрованого в реєстрі за № 1047 вбачається, що ОСОБА_5 , з однієї сторони (продавець), та ОСОБА_2 , з другої сторони (покупець), уклали цей договір про таке:

Згідно п. 1.1. Договору продавець продав, а покупець купила нерухоме майно, а саме: садовий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0418 га в садівничому товаристві „Медик", яка розташована на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та передана для ведення садівництва.

П. 1.2. цей садовий будинок складається з однієї літньої житлової кімнати площею 16,3

( шістнадцять цілих три десятих) кв.м. та кухні-їдальні. Загальна площа становить: 51,8 (п?ятдесят одна ціла вісім десятих) кв.м.

Відповідно до п. 1.3. Договору, садовий будинок належить на праві приватної власності. Державну реєстрацію права власності на садовий будинок, що є предметом цього договору, проведено державним реєстратором Державного підприємства "Західний експертно-технічний центр Держпраці" Львівської області Гриб О. Б. 18 серпня 2016 року за номером: 66271741, відповідно до Закону без видачі документа, що посвідчує таке право, номер запису про право власності: 15998560, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 000.

1.4. Земельна ділянка належить на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л.З. 06 жовтня 2011 року за реєстровим номером: 2436, дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №132118, взамін втраченого II-ЛВ №064504, виданого Управлінням Держкомзему у Пустомитівському районі Львівської області 25 травня 2011, зареєстровано в Поземельній книзі 26.12.2012 року за реєстровим № 01.

1.5. Кадастровий номер земельної ділянки: :04:000:1232.

1.6. Цільове призначення земельної ділянки ведення садівництва.

У п. 2.1. вищевказаного договору вказано, що продаж вчиняється за 64 459,00 грн., розрахунок якого проведено до підписання договору.

Разом з тим, як вбачається із п. 4.5 Договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 08.09.2016 року, купівля садового будинку та земельної ділянки ОСОБА_2 , вчиняється за згодою чоловіка ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Справжність його підпису на заяві засвідчена приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Віблим Л.3. 08.09.2016 року по реєстру № 1046.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

До матеріалів справи також долучено копію звіту про проведення технічного огляду дачного (садового) будинку від 16.09.2016 року, виготовленого та затвердженого відповідальним виконавцем Кархут І. І. на замовлення ОСОБА_2 , згідно змісту якого садовий будинок в АДРЕСА_1 вимогам державних будівельних норм відповідає.

Судом встановлено із технічного паспорта на садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_6 на замовлення ОСОБА_2 26.05.2016 року, що такий складається із садового будинку площею забудови 30,6 кв.м., мансарди 37,9 кв. м., сходів 1.6 кв. м., воріт 3,8 кв. м., огорожі 25,9 кв. м.; згідно експлікації приміщень до плану садового (дачного) будинку вбачається, що такий складається із: коридору 6,4 кв. м. (загальна площа) 6,4 кв. м. (допоміжна площа); кухні-їдальні 17,3 кв. м. (загальна площа) 17,3 кв. м. (допоміжна площа), всього по 1 поверху 23,7 кв. м. (загальна площа) 23,7 кв. м. (допоміжна площа); житлової літньої 16,3 кв. м. (загальна площа) 16,3 кв. м. (житлова площа); веранди 6,2 кв. м. (загальна площа) 6,2 кв. м. (допоміжна площа); кладової 3,1 кв. м. (загальна площа) 3,1 кв. м. (допоміжна площа); кладової 2,5 кв. м. (загальна площа) 2,5 кв. м. (допоміжна площа), всього по мансардному поверху 28,1 кв. м. (загальна площа) 16, 3 (житлова площа) 11,8 кв. м. (допоміжна площа). Всього по будинку 51,8 кв. м. (загальна площа) 16,3 (допоміжна площа) 35,5 кв. м. (допоміжна площа).

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 67965444 від 13.09.2016 року вбачається, що садовий будинок загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, дата державної реєстрації 08.09.2016 року, належить на праві власності ОСОБА_2 , тобто відповідачу у справі.

Рішенням виконавчого комітету Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 128 « Про надання дозволу на переведення дачного (садового) будинку в жилий будинок ОСОБА_2 » від 07.11.2016 року переведено садовий будинок, що належить ОСОБА_2 та розташований за адресою: АДРЕСА_1 у жилий будинок.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 397187422 від 30.09.2024 року вбачається, що житловий будинок загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, дата державної реєстрації 08.09.2016 року, належить на праві власності ОСОБА_2 , тобто відповідачу у справі.

У той же час, земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний житловий будинок, кадастровий номер :04:000:1232, загальною площею 0,0418 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для ведення садівництва, дата державної реєстрації 08.09.2016 року належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (відповідачу).

Так, судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебуваючи у шлюбі, набули у спільну сумісну власність подружжя житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0418 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:1232, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський (теп. Львівський) район, с. Солонка, садівниче товариство «Медик».

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються статтею 71 СК України і що сутність такого поділу полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Позивач вказує на те, що в даний час на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, відповідач в справі свідомо тривалий час ухиляється від утримання дитини, тому просить відступити від рівності часток у спільному майні в сторону збільшення частки в її користь.

Відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно ч. 2, 3, ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

П. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 7 0 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Таким чином, у даному випадку презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя на житловий будинок та земельну ділянку не спростовано, а тому підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимога про поділ майна подружжя шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності за кожним на: 1/2 ідеальної частки житлового будинку загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:1232, загальною площею 0,0418 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають вказаним вище нормам закону, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 500, 00 грн.

Керуючись ст. 41, 55 Конституції України, ст. 364 ЦК України, ст. 57, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 158, 223, 280, 282, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на: 1/2 ідеальної частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 ідеальної частки земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, кадастровий номер :04:000:1232, загальною площею 0,0418 га, що знаходиться за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Солонка, садівниче товариство «Медик».

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на: 1/2 ідеальної частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 ідеальної частки земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, кадастровий номер :04:000:1232, загальною площею 0,0418 га, що знаходиться за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Солонка, садівниче товариство «Медик».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 6 500, 00 (шість тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 19.08.2025 року.

СуддяІ. І. Мельничук