Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючої судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Лутнянського І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, у якій просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у сумі в розмірі 6000 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує наступним. 07 липня 2016 року виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області між сторонами зареєстровано шлюб. У шлюбних відносинах народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 травня 2024 року, розірвано вказаний шлюб, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1598 гривень щомісячно починаючі з 22.04.2024 року. Рішення суду набрало законної сили 25.06.2024. Відповідач систематично не надає грошові кошти на утримання сина, його належне харчування, лікування та оздоровлення та не бере жодної участі і у його вихованні, тому майновий та фінансовий тягар забезпечення спільної дитини лежить на позивачці. Визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 травня 2024 року у справі № 308/7231/24 розмір аліментів, що підлягає до стягнення з відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1598 гривень щомісячно є недостатнім, оскільки з часу ухвалення судом рішенням змінилися ціни на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною, а отже вказаний розмір аліментів станом на цей час унеможливлює повноцінне утримання сина. Прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років у 2025 році встановлено на рівні 3 196 гривень 00 коп, тобто визначений судом розмір аліментів є меншим за вказаний прожитковий мінімум. Крім цього, для утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , необхідно купляти одяг, речі для гармонійного розвитку та навчання дитини. Зокрема, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається 3 класі навчального закладу - Чопський ліцей імені Сечені. Позивачка самостійно виховує дитину та через це офіційно не працевлаштована та не має доходу.

Відповідач подав відзив на позов від 25.09.2025, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог, провести розгляд без його участі. Зазначає, що шлюб між сторонами було розірвано, було присуджено до стягнення аліменти на утримання дитини. У своїй позовні заяві позивач стверджує про систематичність ненадання коштів на утримання сина, однак, не надає жодних доказів такої систематичності (не вказується у позовній заяві та доданих до неї документів), більш того односторонньо робить висновки про систематичність, отже твердження позивача не підтверджені жодними доказами. З твердженням позивача, що відповідач має гарний стан здоров`я, жодних протипоказань до фізичної чи інтелектуальної праці не має, оскільки вони також не підтверджені жодними доказами. Більш того, в рішенні по справі №308/7232/24 про розірвання шлюбу чітко судом встановлено, що у 2018 році відповідач виїхав у місто Харків за адресою реєстрації і з того моменту спілкування припинено (тобто позивач і відповідач один одного не бачили та не спілкуються), а отже, стверджувати про гарний стан здоров`я, відсутність протипоказань до фізичної і інтелектуальної праці не є логічним, знову ж таки докази гарного фізичного і інтелектуального стану відповідача позовна заява і додані до неї документи не містять. Позовна заява містить інформацію, згідно з якою, позивачка виховує дитину, офіційно не працевлаштована та не має доходу. Водночас, відповідач ставить під сумнів таку інформацію, більш того, позовна заява і додані документи не містять жодних доказів цих слів. Фактично можна зробити висновок що виховання дитини не дозволяє відповідачу офіційно працювати, оскільки вона постійно знаходиться з дитиною, навіть тоді, коли дитина знаходиться у навчальному закладі, однак освіти вчителя, вихователя тощо за моєю інформацією позивачка не має, а отже можна зробити висновок про те, що офіційного доходу остання не має, але неофіційний дохід можливий (цей факт не заперечується), а отже стверджувати про відсутність доходу не є коректним, оскільки відсутні будь- які підтверджуючі документи. Заявляючи до стягнення 6000 грн., позивачка намагається покласти на відповідача ще і своє утримання. Однак, знову ж таки позовна заява і додані до неї документи не містять хоча б детальний розрахунок витрат позивачки на утримання дитини за один календарний місяць, і які б свідчили що встановлений рішенням суду по справі №308/7232/24 не є достатнім для утримання дитини. За місцем проживання відповідач прописаний разом з матір`ю, остання є пенсіонером. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №155/П від 15.04.2022 року (форма 027/о) виданої КП «Новомосковською центральною регіональною лікарнею інтенсивного лікування» відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - діагноз: наслідки інфаркту головного мозку в лівому таланосі на тілі гіпертонічної хвороби 3 стадії, а отже її стан також потребує уваги відповідача, більш того, відповідно до виписки КП «ХМКЛ №7» із медичних карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2489 від 31.03.2020 року остання має діагноз ішемічний інсульт. Таким чином, відповідач доглядає за своєю матір`ю, оскільки інших осіб, здатних здійснювати догляд не має. Мати як пенсіонер отримує щомісячну пенсію в розмірі 4040,00 гривень. Відповідно до довідки Пенсійного фонду України відносно відповідача - ОСОБА_2 , останній офіційно працював (перебував у трудових відносинах) з 2001 року по 2018 рік. Таким чином, з 2018 року відповідач не працює, не має постійного доходу. Вказане також підтверджується копією витягу з трудової книжки відповідача. Водночас, відповідач з метою спростування твердження позивача відносно гарного стану здоров`я та протипоказань до праці, повідомляє, що відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8646 встановлений діагноз - гострий диструктивний панкреатит, з відповідним ускладненням - гострий гастрит, ДШР, виразка ОСОБА_5 . Таким чином, твердження позивача щодо гарного стану відповідача не відповідає дійсності та спростовується наданими відповідачем доказами.

Клопотанням від 24.09.2025 представник позивача просив долучити відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05.09.2025 стосовно позивачки, довідку Чопського ліцею імені Іштвана Сечені від 01.09.2025 №01-20/489.

Позивачка подала відповідь на відзив, згідно з якою зазначає, що відповідач не надавав добровільно кошти на утримання сина, подані відповідачем докази про фізичний стан здоров`я не свідчить про протипоказання до фізичної та інтелектуальної праці. Станом на 05.09.2025 ОСОБА_1 не має доходів. Вказує про зміну цін на утримання дитини, до справи додано докази проживання сина з матір`ю.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, згідно з яким зазначив, що до відзиву на позов ним було подано саме докази відсутності доходу з 2019 року, наразі відбувається процес мобілізації, що не дозволяє в повній мірі реалізувати своє право на працю, після бойових дій за місцем проживання більшість підприємств закрились, відбуваються обстріли території, ускладнено функціонування транспортної інфраструктури, не погодився з висновком позивача про його стан здоров`я, вважає довідку за запитом з державного реєстру фізичних осіб-платників податку неналежним доказом, обґрунтованого розрахунку позовних вимог до позову не надано, наразі на виконанні перебуває інший виконавчий лист, який забезпечує гарантований мінімальний розмір аліментів. Просить відмовити у позовних вимогах про стягнення аліментів у розмірі 6000 грн., визнає такі на суму 3196 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, у відзиві на позов просить розглянути справу без його участі.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2024 присуджено до стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1598 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.2024 і до повноліття дитини.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

До матеріалів справи додано також копію паспорта № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витяг з реєстру територіальної громади №2024/003530709 про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 05.09.2025 у ОСОБА_1 з 4 кварталу 2024 року по 3 квартал 2025 року відсутні доходи.

Згідно з довідкою Чопського ліцею імені Іштвана Сечені Чопської міської ради Закарпатської області від 01.09.2025 №01-20/489 ОСОБА_3 у 2025-2026 навчальному році дійсно навчається у 3 класі Чопського ліцею імені Іштвана Сечені.

Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері чи батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає частку заробітку (доходу) матері чи батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину.

Відповідно до частин першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Станом на момент пред`явлення позову, у відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на один місяць становить: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

До матеріалів справи додано рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2024. Позовні вимоги в частині встановленого рішенням суду розміру аліментів у розмірі 1598 грн. позивач вважає недостатніми, зважаючи на зростання потреб дитини, збільшення витрат на проживання, неможливість самостійного утримання через відсутність роботи.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідач до відзиву на позов, згідно з яким заперечує проти позовних вимог, додає довідку форми ОК-5 Пенсійного фонду України про відсутність у відповідача доходів з червня 2018 року, копію трудової книжки НОМЕР_4 ОСОБА_2 про відсутність інших записів після №20 про звільнення за прогул з ТОВ «Єврокар» 30.05.2018 згідно з наказом від 30.05.2018 №011-КЗ, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2489 ОСОБА_6 від 31.03.2020 про наявність ішемічного інфаркту, довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 18.09.2025 про зареєстровану разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_4 з 19.02.1997, пенсійне посвідчення ОСОБА_4 № НОМЕР_5 , виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №155/П від 15.04.2022, огляд кардіолога від 04.10.2021.

Стосовно власного стану здоров`я відповідач надав виписку із медичної карти стаціонарного хворого №8646 від 28.07.2020 про наявність діагнозу гострий деструктивний панкреатит, направлення №7862-6264-7061-1003 КНП «Міська поліклініка №18» Харківської міської ради від 23.12.2022 про наявність хронічного холециститу, панкреатиту.

Поряд з цим, усі подані відповідачем докази стосуються періоду до винесення Ужгородським міськрайонним судом рішення від 22.05.2024 про стягнення аліментів, яке набуло законної сили 25.06.2024.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

У даній справі позивачем доведено поданими доказами наявність самостійної підстави для зміни розміру аліментів: зміна матеріального становища. Відповідач визнав позовні вимоги на суму 3196 грн.

При визначенні розміру аліментів, що підлягає збільшенню, суд вважає обґрунтованим розмір аліментів на користь позивачки у розмірі 3500 грн., оскільки із зміною матеріального становища їх залишення у попередньому розмірі не буде спрямовано на належне забезпечення потреб дитини, та суперечитиме її інтересам та інтересам дитини, яка має право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідачем не спростовано заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Позовні вимоги слід задовольнити частково.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення ст.185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо).

Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, зокрема, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 134, 141, 258, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що встановлені рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.05.2024 у справі №308/7231/24 та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 3500 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду 11.08.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету України 605,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , орган що видав 2123, 20.07.2021р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_6 від 30.01.2017, орган що видав 2123, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстрована адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 24.10.2025.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда