Справа № 159/5264/25
Провадження № 2/159/1761/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 жовтня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Клімук Віктор Сергійович, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в :

У липні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Клімук В.С.,звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 некомпенсованого страховими виплатами майнового збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 79715,03 грн, просив про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн, а також стягнення понесених судових витрат, з яких 15 000 грн витрати на професійну правничу допомогу, 1211,20 грн судовий збір.

Позовна заява мотивована тим, що 26.10.2024 під час дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , був пошкоджений належний позивачу на праві власності транспортний засіб марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньої пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», страхова компанія). 26.12.2024 страхова компанія на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сплатила позивачу 105 001,97 грн страхового відшкодування.

Проте реальні витрати на ремонт транспортного засобу перевищили отриману виплату на 79 715,03 грн.

Крім майнових збитків позивачем заявлено до стягнення відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, яка полягає у порушенні звичного ритму життя через відсутність транспортного засобу для пересування та душевних переживаннях через пошкодження майна.

З урахуванням витрат на правничу допомогу позивач в загальному просив стягнути з ОСОБА_2 114 715,03 грн.

05.08.2025 суд відкрив провадження у справі, на підставі частини четвертої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача Клімук В.С. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 правом подати відзив на позов не скористався, на розгляд справи не з`явився. Про дату і час проведення судових засідань повідомлений належним чином в порядку визначеному ст.128 ЦПК України. Судові виклики скеровані на зареєстроване місце проживання, повернулися з відмітко «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК).

Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 21.10.2025.

Суд встановив, що 26.10.2024 о 19.30 год на автодорозі Т-03-11 між селом Гішин та селом Бахів Ковельського району Волинської області ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригода автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2024 ОСОБА_2 визнаний винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтями 124,130 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З урахуванням таких положень закону суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2024 в частині спричинення ОСОБА_2 майнової шкоди позивачу ОСОБА_1 як власнику транспортного засобу «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-218375906 від 12.12.2023. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлений 160 000,00 грн, з визначенням франшизи у розмірі 3 200 грн.

17.12.2024 позивач звернулася до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з заявою про страхове відшкодування.

08.11.2024 за участю позивача складений акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість).

На підставі цього акту огляду та матеріалів справи про адміністративне правопорушення за заявою ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 11.12.2024 сформований Звіт про оцінку вартості збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу №44158, де визначені:

- ринкова вартість автомобіля «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 до ДТП складає 283 971,97 грн,

- вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу складових, що замінюються становить 508 652,45 грн

- враховуючи те, що вартість ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку, завданого власнику цього пошкодженого автомобіля, складає 283 971,97 грн і дорівнює вартості транспортного засобу на момент ДТП.

У розрахунку суми страхового відшкодування та в страховому акті №94 від 25.12.2024 (а.с.44) сума страхового відшкодування складає різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП (283971,97 175770,00 3200 грн франшизи = 105001,97 грн).

Розмір страхового відшкодування позивачем ОСОБА_1 погоджений.

Страхове відшкодування в повному обсязі перераховане на банківський рахунок позивача 26.12.2024.

Позивачем до матеріалів позовної заяви долучені рахунки фактури та акти виконаних робіт щодо ремонту транспортного засобу «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП на суму, що перевищує отримане страхове відшкодування на 79715,03 грн.

Спір стосується стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

За загальними правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а суд може захистити це право в один із способів, визначений статтею 16 ЦК або іншим способом, встановленим законом чи договором.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілого внаслідок ДТП в Україні діє інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності , який врегульовано статтею 999 ЦК та чинним на час події Законом України №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV).

Відповідно до статті 6 Закон №1961-ІV страховим випадком є ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Настання страхового випадку слугує в силу статті 979 ЦК підставою для виплати страхувальникові чи іншій, визначеній у договорі страхування особі, страховиком страхової виплати.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (ст.9 Закону №1961-ІV).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В силу статті 28 Закону №1961-ІV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу регламентовано статтею 30 Закону №1961-ІV.

Так, пунктом 30.1 статті 30 Закону №1961-ІV (в редакції чинній на час ДТП) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах страхової суми виступає страховик завдавача шкоди. Якщо після виконання страховиком свого обов`язку потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, то деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України).

Суд встановив, що згідно з звітом оцінювача №44158 від 11.12.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП, отже ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим. Даний транспортний засіб вважається фізично знищеним і в такому випадку позивачу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а не вартість відновлювального ремонту, як помилково вважає позивач.

Різниця між ринковою вартістю автомобіля позивача до та після ДТП становить 283971,97 175 770,00 = 108201,97 грн, і вона є меншою ніж ліміт відповідальності страховика (160 000 грн).

Таким чином у цій справі не йдеться про завдання відповідачем ОСОБА_2 шкоди, яка перевищує ліміт відповідальності страховика. Спричинена шкода повністю компенсована страховою виплатою. Позовні вимоги в частині стягнення майнових збитків в розмірі 79715,03 грн є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд дійшов до такого.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає зокрема у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральну шкоду позивач мотивував переживаннями і незручностями через знищення і неможливість використання належного йому на праві власності транспортного засобу.

Приймаючи до уваги той факт, що позивачу, як власнику автомобіля, дійсно було завдано майнової шкоди, враховуючи вартість втраченого майна, тривалість порушення прав позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає адекватною компенсацію моральної шкоди в розмірі заявлених 20 000 гривень.

Щодо вирішення судових витрат.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних в розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Позовні вимоги задоволені на 20 % (20 000 х 100% : (79715,03+20000)), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1211,20х20%:100% = 242,20 гривень судового збору.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025, додаткової угоди від 03.07.2025, акту виконаних робіт від 10.07.2025, квитанції до прибуткового ордеру від 10.07.2025 позивач ОСОБА_1 поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

Від відповідача ОСОБА_2 не надходило клопотань в порядку ч.5 ст.137 ЦПК України про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, оскільки у розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 і неодноразово повторював Верховний Суд, зокрема у постанові від 09.02.2022 у справі № 523/3904/19.

Керуючись статтями 258 - 265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 22, 192, 1166, 1192, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20000 (двадцять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, 242 (двісті сорок дві) гривні 20 копійок судового збору, 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене 21.10.2025.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК