Справа № 203/3717/25
Провадження № 2/0203/1831/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
27 жовтня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
за участі секретаря Сердягіної О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В обґрунтування позову зазначається, що відповідно до укладеного між ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 кредитного договору № 38767322 від 13 червня 2024 року відповідач отримала кредит у розмірі 4 000 грн. Строк кредитування кредитними коштами складає 730 днів, з 13 червня 2024 року та закінчується 12 червня 2026 року (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. Відповідач також зобов`язалася сплатити проценти за користування цим кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду у розмірі 0,01% за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та проценти за користування кредитом протягом поточного періоду, які нараховуються з базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 1,0% за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до умов кредитного договору, при застосуванні програми лояльності та/чи акційних умов отримання кредиту, відповідно до правил можуть застосовуватись інші значення дисконтної (пільгової) процентної ставки. Кредитний договір укладався в електронній формі, який відповідач підписала шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.
ТОВ «Еко Фін» умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну їй суму. Однак, відповідач зі свого боку не виконала умови кредитного договору.
05 травня 2025 року між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 05-05/25, згідно якого ТОВ «Еко Фін» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» належні права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 38767322 від 13 червня 2024 року, на підставі чого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача.
Відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами та комісію не сплачує, а тому, посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в загальному розмірі 16 720 грн., що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 4 000 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 12 480 грн., заборгованості по відсоткам згідно кредитного договору на момент відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості в розмірі 240 грн, а також судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн.
Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви, про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла.
З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 05 червня 2025 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень, проте з потребою у витребуванні від АТ КБ «ПриватБанк» доказів про належність банківської картки, зарахування коштів на банківську картку, а також ідентифікуючих та контактних даних.
У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомила та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який в позові клопотав про розгляд справи за його відсутності, а також у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, що з`ясуванню обставин не перешкоджає.
Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що 13 червня 2024 року між ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №38767322, відповідно до умов якого відповідачу на банківську картку № НОМЕР_1 перераховано грошові кошти в сумі 4 000 грн. загальним строком на 730 днів, який починається з 13 червня 2024 року (дати надання кредиту) та закінчується 12 червня 2026 року (включно) та складається із дисконтного (пільгового періоду) та поточного періоду (п.п.2.2, 2.3 Договору). Дисконтний (пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 26 червня 2024 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 716 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 12 червня 2026 року (дата остаточного погашення заборгованості). Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 3,65% річних ( денна процентна ставка 0,01%) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду та протягом поточного періоду за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 365% річних (денна процентна ставка 1% за день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.п.2.4, 2,.5, 2.6, 2.7 Договору). Договір укладено у формі електронного документа з використання електронного підпису відповідача, а саме остання підписала договір споживчого кредиту електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора NGY2ZjY3 13 червня 2024 року о 09:41:01 годині, після чого відповідач виявила бажання отримати кредит, заповнивши відповідну анкету клієнта фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІТС ТОВ «Еко Фін») від 13 червня 2024 року із зазначенням своїх персональних даних. Також сторонами узгоджено графік розрахунків (платежів) за договором про споживчий кредит №38767322 від 13 червня 2024 року (додаток №1 до договору) (а.с. 6-16 зворот, 17-31, 64, 66, 68,).
Паспорт споживчого кредиту ТОВ «Еко Фін» містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування, а також розмір процентної ставки та вказаний документ підписаний електронним цифровим підписом відповідача (а.с. 34-38).
27 червня 2024 року між ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про пролонгацію №1/38767322 до договору про споживчий кредит/кредитного договору №38767322 від 13 червня 2024 року, відповідно до умов якого сторони погодили пролонгувати дисконтний період користування кредитними коштами до 11 липня 2024 року. Сторони погодили дисконтний період на 29 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 11 липня 2024 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 701 день, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного періоду, і закінчується 12 червня 2026 року (дата остаточного погашення заборгованості. Позичальнику рекомендовано (не обов`язково) повернути суму кредиту та сплатити нараховані відсотки в рекомендовану дату платежу 11 липня 2024 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 12 червня 2026 року. Також сторонами узгоджено графік розрахунків (платежів) (нова редакція) за договором про споживчий кредит в редакції договору №1-38767322 від 27 червня 2024 року (додаток №1 до договору) (а.с. 47-48, 48 зворот-62).
Надання кредитних коштів відповідачу, а також нарахування процентів підтверджується випискою за кредитом перед ТОВ «Еко Фін» за період з 13 червня 2024 року по 05 травня 2024 року (а.с. 74-78 зворот).
Із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 38767322 від 13 червня 2024 року судом вбачається, що відповідач має заборгованість перед ТОВ «Факторинг Партнерс» станом на 12 травня 2025 року на загальну суму 16 720 грн., що складається з основної заборгованості за кредитом в розмірі 4 000 грн., заборгованості за відсотками в загальному розмірі 12 720 грн., (а.с. 79).
Із виписки, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 14 липня 2025 року, за договором б/н за період з 13 червня 2024 по 07 жовтня 2015 року видно, що відповідач користувалася наданими банком кредитними коштами, зокрема здійснювала перекази з цієї карти через застосунок «Приват24», поповнювала мобільний телефон, витрачала кошти на придбання товарів та послуг (а.с. 190-194).
Таким чином з договору та його додатків вбачається, що між ТОВ «Еко Фін» та відповідачем у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, відповідач уклала із ТОВ «Еко Фін» електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
В позасудовому порядку 12 травня 2025 року позивачем на адресу відповідача надсилалася письмова вимога про усунення порушень основного зобов`язання перед ТОВ «Еко Фін», а саме сплатити заборгованість за кредитними договорами у розмірі 16 720 грн., проте така вимога відповідачем проігнорована (а.с. 69-70).
05 травня 2025 року між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №05-05/25, за якими ТОВ «Еко Фін» на підставі Реєстру боржників від 05 травня 2025 року відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 38767322 від 13 червня 2024 року, що зокрема підтверджується витягом із Реєстру боржників до договору факторингу №05-05/25 від 05 травня 2025 року (а.с. 80-84, 96).
Згідно реєстру боржників, відповідно до якого право вимоги до відповідача, яке виникло за договором № 38767322 від 13 червня 2024 року, перейшло до позивача, де боржником зазначений ОСОБА_1 у сумі 16 480 гривень, яка складається з: 4 000 грн. сума виданого кредиту; 12 480 грн. сума заборгованість по відсоткам (а.с. 93-95).
На виконання вказаного договору ТОВ «Еко Фін» передало, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло Реєстр боржників в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №05-05/25 від 05 травня 2025 року, від кредитора до нового кредитора ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшли права вимоги заборгованості від боржників і дане товариство стало кредитором відносно боржників стосовно заборгованостей, що підтверджується даними акту прийому-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді за договором №05-05/25 від 05 травня 2025 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (а.с. 92).
Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Крім того, Закон України «Про споживче кредитування» надає право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Так, згідно з приписами частини другої статті 8 названого Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Пунктом 10 частини 1 статті 12 цього вказаного Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися.
Положеннями пунктів 1-1 та 4 частини 1 статті 1 Закону «Про споживче кредитування», визначено, що договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. При тому загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття629 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті615 ЦК України).Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов договорів щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надала суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 16 720 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,20 грн.
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 9 000 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач 02 липня 2024 року уклав із Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі керуючого адвоката Бурдюг Тетяни Вікторівни договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 відповідно до умов якого вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, яка є невід`ємними додатками до договору та сума визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги (а.с. 103-105).
Згідно витягу акту № 10 про надання юридичної допомоги від 20 травня 2025 року, що є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надало ТОВ «Факторинг Партнерс» наступні юридичні послуги: надання усної консультації (2 години) 3 000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі в суд (2 години) 6 000 грн. (а.с. 109).
Таким чином, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги.
Керуючись ст. ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Відповідач вправі подати до Центрального районного суду міста Дніпра письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення підписане 27 жовтня 2025 року у день його складення і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, а така само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя О.В. Колесніченко