Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/7017/24
Провадження № 2/279/231/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ІвашкевичО. Г., з секретарем судового засідання Райвахівської Л.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління житлово-комунального господарства Коростенської міської ради про визнання частково недійсним розпорядження про приватизацію та свідоцтва про право власності на житло,

ВСТАНОВИВ:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління житлово-комунального господарства Коростенської міської ради про визнання частково недійсним розпорядження про приватизацію та свідоцтва про право власності на житло.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до ордеру, виданого виконавчим комітетом Коростенської міської ради народних депутатів 26 листопада 1985 року № 1357 серія ІЯ, виданого на ім`я ОСОБА_1 , йому разом з членами сім`ї надано право зайняття квартири АДРЕСА_1 . Позивач вселився в квартиру разом з членами сім`ї, в т.ч. дружиною та відповідачами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У квартирі позивач проживав з грудня 1985 року по березень 2024 року, але на момент приватизації квартири, він не був там зареєстрований, тому при приватизації квартири не був врахований. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу з колишньою дружиною, яка померла, позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з 8 липня 1975 року по 4 травня 1993 року. Квартира була приватизована в середині 1990-х років, точна дата невідома, про її приватизацію, яка була проведена без відома позивач дізнався після смерті колишньої дружини, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у нотаріуса, який повідомив про це і про те, що до нього звернувся з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 . Вважає, що як мешканець квартири ОСОБА_1 , мав право на її приватизацію. Просив ухвалити рішення, яким визнати частково недійсними розпорядження про приватизацію та свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язавши Управління житлово-комунального господарства Коростенської міської ради внести прізвище, ім`я, по батькові позивача в розпорядження про приватизацію та свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . Також від позивача 04.04.2025 року надійшла заява про долучення до матеріалів позовної заяви копії витягу з рішення виконкому Коростенської міської ради від 16.10.1996 року № 261 про прийняття квартир , будинків, що належать громадянам на праві особистої власності на баланс міськвиконкому.

Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про витребування від Управління ЖГК Коростенської міської ради копії розпорядження про приватизацію та свідоцтва про право власності на спірне житло та допит в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також долучення додаткових доказів, а саме інформаційної довідки КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» ЖОР № 511 від 04.12.2024 року.

Відповідач ОСОБА_3 направив до суду відзив на позов, в якому заперечив щодо задоволення позову, просив у позовних вимогах відмовити. Зазначив, що позивач у 1993 році після розірвання шлюбу з ОСОБА_6 знявся з реєстрації за адресою місця проживання АДРЕСА_2 та в 1996 році отримав від держави квартиру АДРЕСА_3 , де використав своє право на безоплатну приватизацію. З грудня 1996 позивач був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_4 . З листопада 2003 він повернувся до м.Коростень та оселився в кв. АДРЕСА_5 , де і був зареєстрований. Стверджує, що позивач з 1985 по 2024 року проживав в АДРЕСА_1 , але на момент приватизації не був там зареєстрований, тому не був врахований при приватизації квартири. Також зазначив, що після розлучення з його матер`ю ОСОБА_6 позивач залишив непогані стосунки, але разом з нею у квартирі не проживав. Просив витребувати від управління ЖКГ Житомирської міської ради довідки про невикористання ОСОБА_1 права на приватизацію державного житлового фонду.

10.03.2025 на адресу суду надійшло заперечення від представника відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_7 без підпису та підтвердження повноважень, яке ухвалою суду від 19.03.2025 було повернуто без розгляду.

Відповідач Управління ЖГГ виконкому Коростенської міської ради 18.02.2025 року направив до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначив, що згідно з інформацією, яка зберігається в Департаменті соціального захисту населення ЖОДА ОСОБА_1 отримав направлення Житомирської ОДА № 5642 від 12.11.1995 року як переселенець з території, яка зазнала радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (з м.Коростень) та згодом отримав квартиру в м.Житомир. Щоб не здавати житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 позивач до взяття направлення на переселення та отримання квартири розлучився зі своєю дружиною, але, як він зазначає, продовжував жити з нею без реєстрації шлюбу в м.Коростень. Після того, як ОСОБА_1 отримав житло в м.Житомир та знявся з реєстрації за місцем проживання його колишня дружина ОСОБА_6 27.12.1996 року звернулася із заявою до органу приватизації. Згідно з довідкою № 140 від 28.11.1996 у квартирі АДРЕСА_1 було зареєстровано дві особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , на яких і була проведена приватизація. Також заперечив щодо права ОСОБА_1 на приватизацію, оскільки фактично отримав житло в чистій зоні.

Одночасно з відзивом подав клопотання про витребування доказів, а саме відомості з Житомирської міської ради та Департаменку соціального захисту населення ЖОДА щодо отримання позивачем направлення Житомирської ОДА № 5642 від 12.11.1995 року та житла у м.Житомир відповідно до направлення Житомирської ОДА № 5642 від 12.11.1995 року.

Ухвалою суду від 19.03.2025 року задоволені клопотання учасників провадження щодо витребування доказів у справі.

Після повторного авторозподілу судової справи відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.04.2025 року цивільну справу прийнято до провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 13.05.2025 року, яке за клопотанням позивача, а також у зв`язку з відсутністю відомостей про повідомлення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про розгляд справи було відкладено на 09.07.2025 , 05.08.2025 з викликом учасників шляхом оприлюднення оголошення на веб-сайті суду.

Від позивача та відповідача управління ЖКГ Коростенської міської ради надійшли заяви про розгляд справи без їх участі за наявними у справі матеріалами з підтриманням раніше висловленої позиції.

Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.08.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 09.09.2025 року.

У судове засідання 09.09.2025 року учасники провадження не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від Управління ЖКГ Коростенської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

У зв`язку з неявкою учасників судом здійснено виклик свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_5 за адресами, вказаними у клопотанні позивача, відкладено судовий розгляд на 13:00 годин 20.10.2025 року. Судові повістки повідомлення, направлені за адресами свідків повернулися без вручення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Через неявку в судове засідання 20.10.2025 року учасників провадження фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Суд, дослідивши зміст позовної заяви, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності та взаємозв`язку докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до корінця ордеру № 1357 від 26.11.1985 року виконавчим комітетом Коростенської міської ради народних депутатів був виданий ордер на ім`я ОСОБА_9 , сім`я якого складалася з 4 осіб, на вселення до квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,3 кв.м. У складі сім`ї ОСОБА_9 зазначені дружина ОСОБА_6 ,1945 р.н, син ОСОБА_2 ,1966 р.н, син ОСОБА_3 , 1976 р.н (а.с.8).

04.05.1993 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 був розірваний, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області 04.05.1993 року складений актовий запис № 172, що підтверджується витягом з Державного реєстру атків цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 8 від 03.10.2024 року (а.с.10,11).

Згідно з листом Департамента соціального захисту населення Житомирської обласної військової адміністрації від 26.08.2025 № 1113 ОСОБА_1 відповідно до ст.32 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. затвердженого постановою КМ України від 16.12.1993 № 706 було видано направлення для переселення та працевлаштування серії ЖТ № 5642 від 12.11.1995 з м.Коростень до м.Житомир (а.с.126).

ВІдповідно до рішення виконкому Коростенської міської ради № 261 від 16.10.1996 року "Про прийняття квартир, будинків, які належать громадянам на праві особистої власності на баланс міськвиконкому" затверджений акт приймання від ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_6 , загальною площею 31,4 кв.м., балансовою вартістю 764,36 грн. Вважати, що гр. ОСОБА_9 втратив право на особисту власність та виплатити йому грошову компенсацію. Прийняти у відповідності з технічними паспортами на баланс житлову квартиру : АДРЕСА_7 (а.с 106).

09.01.1997 року ОСОБА_6 подала заяву до органу приватизації про передачу у спільну сумісну власність квартири, що займає разом з членами сім`ї на умовах найму (а.с. 57). До заяви долучила довідку Виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 Управління ЖКГ Коростенської міської ради про склад сім`ї № 140 від 28.11.1996 року, в якій зазначено, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_8 мешкають і мають право на житло ОСОБА_6 , наймач, 1943 р.н. дата прописки 1986 рік та ОСОБА_3 , син, 1976 р.н, дата прописки 1996 рік (а.с.58).

Розпорядженням органу приватизації № 1018 від 19.02.1997 року за результатами розгляду заяви наймача ОСОБА_6 вирішено квартиру АДРЕСА_1 передати в приватну сумісну власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.56)

Відповідно до інформаційної довідки КП "Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради № 511 від 04.12.2024 року станом на 29.12.2012 року квартира АДРЕСА_1 зареєстровано в КП "КМБТІ" в реєстрово-кадастровій книзі № 48 р.№ 6199 на праві спільної часткової власності за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 20.02.1997 року, виданого згідно з розпорядженням № 1018 від 19.02.1997 року ( а.с. 22).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спірні правовідносини регулюються Житловим кодексом України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56.

Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частинами третьою, п`ятою статті 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон № 2482-XII) передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Згідно з частиною першою статті 2 та статті 3 Закону № 2482-XII до об`єктів приватизації (далі - квартири (будинки) належать: квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму; незаселені квартири, частини будинків, одноквартирні будинки після закінчення їх будівництва, реконструкції, ремонту та поточного звільнення. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 2482-XII, якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Згідно з положенням статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Як визначено частиною другою статті 8 Закону № 2482-XII, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Таким чином, умовою для здійснення приватизації житла є обов`язкова письмова згода всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, яка оформляється спільною заявою, а тимчасово відсутні дають письмове підтвердження.

Наслідком порушення вимог частини 2 статті 8 Закону № 2482-XII є визнання приватизації недійсною.

Згідно з пунктом 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56 (далі Положення), передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.

За змістом пунктів 20, 21 зазначеного Положення при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення.

У довідці зазначаються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці вказуються новонароджені і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону № 2482-XII.

Згідно з п.23 Положення оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданою до неї довідкою про склад сім`ї та займані приміщення, а також документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються.

Отже, права фізичної особи на приватизацію житлового приміщення залежать від наявності чи відсутності у цієї особи права на проживання в об`єкті приватизації.

Право на приватизацію житлового приміщення безпосередньо залежить від того, чи було таке приміщення постійним місцем проживання особи.

Дослідженими судом матеріалами даної справи встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_6 04.05.1993 року був розірваний шлюб.

12.11.1995 року ОСОБА_1 у порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС отримав направлення для переселення та працевлаштування серії ЖТ № 5642 від 12.11.1995 року з м.Коростень до м.Житомир.

Хоча суду не надані докази отримання позивачем квартири за переселенням у м.Житомир та використання ним права на приватизацію, разом з тим, суд вважає недоведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 на момент подання ОСОБА_6 заяви про приватизацію цієї квартири.

Оскільки судом встановлена відсутність у позивача права на приватизацію спірної квартири, то позов слід визнати безпідставним та у його задоволенні відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст.141 ЦПК України та у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. 4, 5,12, 19, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління житлово-комунального господарства Коростенської міської ради про визнання частково недійсним розпорядження про приватизацію та свідоцтва про право власності на житло відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

Позивач: ОСОБА_10 , місце проживання: АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_11 , ЄДРПОУ ,

Відповідач: Управління житлово-комунального господарства Коростенської міської ради, , Житомирська область, м.Коростень, вул.Грушевського, 22

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ