Головуючий у суді першої інстанції К.С. Застрожнікова
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
У Х В А Л А

24 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду та перевірив виконання вимог статті 356 ЦПК України щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року,

у с т а н о в и в :

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволено частково. Визнано бездіяльність начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Твердохліба О.С., що полягає у не знятті арешту з майна боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладеного у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 протиправною.

Зобов`язано начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Твердохліба О.С. припинити чинність арештів, внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, шляхом виключення запису про обтяження № 8268273 (спеціальний розділ) від 26.12.2014, внесеного на підставі постанови ВП № НОМЕР_1 від 23.12.2014.

У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 17.07.2025 через представника ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу, у якій серед іншого заявник просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 26.03.2025. Як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду апелянт вказує, що із повним текстом ухвали від 26.03.2025 ознайомився 01.04.2025 шляхом пошуку інформації в ЄДРСР та електронному кабінеті. Зауважує, що жодних процесуальних документів (ухвал, рішень, тощо), що набрали законної сили та які містять повний текст ухвали від 26.03.2025 від Солом`янського районного суду станом на дату подання апеляційної скарги не отримано, а тому просить поновити йому пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 26.03.2025.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 26.03.2025 ухвалу суду постановлено судом за відсутності учасників справи.

Відтак, згідно вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України, п`ятнадцятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 15.03.2024 слід відраховувати з дня вручення ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки про доставку електронного документу, копія ухвали суду від 26.03.2025 була доставлена до електроного кабінету скаржника 31.03.2025 (а.с. 65).

Частиною 5 статті 272 ЦПК України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, з дня отримання скаржником копії ухвали Солом`янського районнго суду м. Києва від 26 березня 2025 року, у відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України, скаржник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду, тобто апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу суду від 26.03.2025скаржникповинен був подати до суду у строк до 15.04.2025 включно.

Разом з тим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подано до апеляційного суду 17.07.2025 через національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта», що вбачається із трекінгу поштового відправлення, тобто з пропуском строку, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України більше як на три місяці.

Заявляючи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 26.03.2025, представник ОСОБА_1 , як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції посилається на те, що дійсно 01.04.2025 в електронному кабінеті «Електронний суд» ознайомився з повним текстом ухвали, однак ним не отримано повного тексту ухвали від 23.06.2025, що набрала законної сили.

Однак апеляційний суд вважає, що наведене не може слугувати підставою для поновлення скаржнику пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвалу суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представникики повинні добросовісно користуватися процесуальнити правами, зловживання процеуальнити правами не допускається.

Цивільний процесуальний закон покладає на сторони обов`язок щодо добросовісності їх дій. Лише здійснення сторонами своїх процесуальних прав для досягнення тих процесуальних цілей, які визначені законом, та сумлінне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків може забезпечити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи, у межах якого будуть встановлені дійсні права та обов`язки сторін. Добросовісність у відповідному контексті слід розуміти як використання правових важелів процесуального статусу сторони виключно для досягнення встановленої законом процесуальної мети.

Так, виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та зазначення доказів на підтвердження таких причин.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Саме на скаржника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення.

Поновлення пропущенного процесуального строку є правом суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenkov. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyyv. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року).

Практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними (рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsyav. Ukraine), заява № 18986/06, пункт 57, від 16 лютого 2017 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 26 березня 2025року подано ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 до апеляційного суду 17.07.2025 із пропуском строку, визначеного положеннями статті 354 ЦПК України, а вказані причини пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження ухвали суду, зазначені в заяві про поновлення такого строку, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки отримавши та ознайомившись з ухвалою суду 01.04.2025 в електронному кабінеті у підсистемі «Електронний суд» про що зазначено і у апеляційній скарзі, ОСОБА_1 не подала апеляційну скаргу до cуду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали суду від 26.03.2025.

Подача нею заяви про ухвалення додаткового судового рішення та її вирішення судом не перешкоджали ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу до 15.04.2025, як того вимагає п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки, апеляційна скарга на ухвалу суду від 26.03.2025подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, а підстави пропуску, вказані апелянтом в клопотанні про поновлення, визнані судом неповажними, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для подачі особою, яка подала апеляційну скаргу на ухвалу суду від 26.03.2025, належних доказів та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Солом`янськогорайонного суду міста Києва від 26 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, а саме суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, в якій зазначаються недоліки останньої.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 підлягає залишенню без руху, а особі, якаподала апеляційну скаргу надається строк для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 26.03.2025 із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення ухвали апеляційного суду.

Керуючись статтями 354, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 року залишити без руху, надавши особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для подачі заяви, в якій вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду.

Роз`яснити, якщо заяву із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 26 березня 2025 рокуне буде подано особою у зазначений строк або вказані нею підстави будуть визнані неповажними, їй буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач