провадження № 2-с/208/688/25
УХВАЛА

16 жовтня 2025 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Савранський Т.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2025 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 26 900,00 грн., заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 1386,38 грн., інфляційних витрат в розмірі 1 969,38 грн., 3% річних в розмірі 644,17 грн., суму пені в розмірі 784,94 грн., а також сплачений заявником судовий збір у розмірі 242,24 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 600,00 грн.

16.10.2025 року боржник звернулася до суду з заявою про скасування вищезазначеного судового наказу.

В обґрунтування заяви зазначено, що про наявний судовий наказ вона дізналася після отримання останнього в приміщені суду. З судовим рішенням вона не погоджується та вважає його таким, що підлягає скасуванню, оскільки договорів зі стягувачем вона не заключала, з сумою заборгованості вона не погоджує та вважає, що заяву про видачу судового наказу АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» поза строком позовної давності. На підставі викладеного, просить скасувати судовий наказ.

Ознайомившись із заявою про скасування судового наказу, суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 170 ЦПК України зазначено, шо боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

З наведеного встановлено, що строки звернення із заявою про скасування судового наказу не порушені, оскільки боржник звернувся до суду в зазначений законодавством строк.

Аналізуючи правила розгляду заяви про скасування судового наказу визначені ЦПК України можна констатувати, що зазначаючи про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, боржник не зобов`язаний подавати докази на підтвердження наявності чи відсутності тих фактів, які обґрунтовують його заперечення проти вимог заявника.

Разом з тим, при поданні заяви про скасування судового наказу, боржник зобов`язаний підтвердити існування спору про право і як наслідок неможливість розглядати справу у наказному порядку.

Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Стаття 10 ЦПК України встановлює, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

На думку ЄСПЛ, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права (справи «C. G. та інші проти Болгарії», «Олександр Волков проти України)

Суд неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (справи «Кантоні проти Франції», «Вєренцов проти України»)

Відповідно до роз`яснень п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором);

Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання у частині оплати заборгованості не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право».

В постанові ВС від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20 зазначено, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Виходячи з наведених правових позиції та змісту ЦПК України, спір про право являє собою суперечність, зовнішній вияв неспівпадіння в правових переконаннях сторін щодо існуючих прав та обов`язків.

В порядку наказного провадження можуть вирішуватись тільки вимоги які безумовно підтверджуються наявністю невиконаного зобов`язання, строк виконання по якому наступив.

Матеріали справи містять розрахунки АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» щодо заборгованості боржника.

Само по собі не бажання ОСОБА_2 сплачувати суми заборгованості за комунальні послуги, вказуючи наведені у заяві аргументи без надання до суду підтверджень вказаних обставин, не є підставою виникнення спору про право, не є підставою скасування рішення суду у формі наказу, так як така «легкість» повністю знищує саму суть наказного провадження.

Також, підставою для скасування, зазначеною в заяві, є подання стягувачем заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості зі спливом строків для подання такої, що на думку боржника може слугувати для скасування останнього.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Керуючись пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначено, що строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 року (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020 року (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року на всій території України. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022 року та Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року (зі змінами та доповненнями) з 05:30 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан строком на 30 діб. Термін воєнного стану продовжено з 05:30 14.05.2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Також, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022 року та Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року (зі змінами та доповненнями) на всій території України введено воєнний стан строком на 30 діб (24.02.2022-26.03.2022 року).

З того часу воєнний стан неодноразово продовжувався, останнє продовження відбулося 16 квітня 2025 року строком на 90 днів (до 07 серпня 2025 року) відповідно до Закону України №4356-IX від 16.04.2025 року та Указу Президента №235/2025 від 15.04.2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що підстава для скасування судового наказу, як подання заяви про видачу судового наказу поза межами строку позовної давності є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Оскільки боржником не наведено даних про необґрунтованість вимог стягувача, не доведено помилковість строків позовної давності та в чому полягає сутність спору про право, то суд вважає за необхідне залишити подану заяву без розгляду та повернути її заявнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 170, 171 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу в цивільній справі №208/14747/24 виданого 02 січня 2025 року за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль», залишити без розгляду та повернути її заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому копія ухвала судді не була вручена у день складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали судді.

Суддя Т.А. Савранський