ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 344/19991/23

провадження № 61-12614св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Прикарпаттяобленерго»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2024 року у складі судді Кіндратишин Л. Р. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 липня 2024 року у складі колегії суддів: Максюти І. О., Василишин Л. В., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» (далі - ПрАТ «Прикарпаттяобленерго») про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована та проживає на даний час.

12 березня 2021 року вона виявила у вхідних дверях своєї квартири повідомлення від начебто Івано-Франківського РЕМ з проханням зателефонувати за відповідним номером і вказати можливий час для здійснення ними заміни приладу обліку електроенергії. Цього самого дня вона звернулася на «гарячу» лінію Івано-Франківської міської ради з питанням щодо правомірності таких дій в умовах уведеного у державі карантину, на що отримала відповідь про те, що міська рада не має впливу на роботу приватних підприємств, які надають відповідні послуги, однією з яких є ПрАТ «Прикарпаттяобленерго».

Вказувала, що 22 березня 2021 року о 09 год 30 хв у двері до її квартири подзвонили двоє осіб, які назвалися представниками ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» та заявили про свій намір замінити лічильник у квартирі. Вказані особи не назвалися, не пред`явили своїх службових посвідчень та, незважаючи на карантинні обмеження, були без індивідуальних засобів захисту на обличчях. У цей день відповідачем було складено акт про недопуск до належних споживачу електроустановок та розрахункових засобів обліку представників філії, зазначивши, що відповідно до підпункту 7.5.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ), постачання електроенергії на вищевказаний об`єкт буде припинено цього дня. Такий акт їй було надіслано поштою.

Позивачка вважала зазначений документ та наступні подібні акти сфальсифікованими, оскільки вони не відображають дійсні обставини справи, складені без дотримання вимог підпункту 8.2.5. розділу VIII ПРРЕЕ та підпунктів 6.2.9., 6.2.10 Кодексу комерційного обліку електричної енергії (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки зазначені нормативні акти передбачають обов`язкові умови дійсності таких актів.

Вказувала, що одразу після конфліктної ситуації з невідомими представниками оператора електророзподільної системи вона намагалася вирішити вказане питання з відповідальними особами ПрАТ «Прикарпаттяобленерго». Проте не змогла цього зробити, ураховуючи карантинні обмеження. Охоронцями ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» було повідомлено про неможливість особистого прийому громадян і вказано на оголошення щодо того, як можна дистанційно вирішувати всі питання.

17 серпня 2021 року у квартирі, де вона проживає, було припинено надання послуги з електропостачання, хоча жодної заборгованості за послуги в неї немає. Також в цей же час було припинення електропостачання до належного їй дачного будинку АДРЕСА_2 .

Вважала, що відсутні підстави для припинення постачання електричної енергії, передбачені абзацом 3 підпункту 1 пункту 7.5 розділу VІІ ПРРЕЕ, а також 6.2.10. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, які давали б право на припинення надання послуги з розподілу та постачання електричної енергії.

Позивачка зазначала, що неодноразово зверталася до різних органів державної влади, які переадресовували всі звернення суб`єкту видачі ліцензії на право господарської діяльності підприємств енергетичної системи - Національній комісії, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. При цьому ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» на території Івано-Франківської області займає монопольне становище на ринку електроенергії і зловживає таким, оскільки порушуються інтереси споживача з послуг розподілу електричної енергії. У зв`язку із відсутністю іншого суб`єкта господарювання, з яким вона мала б можливість укласти відповідний договір, вважала, що позбавлена забезпечення необхідних життєвих потреб.

Посилалася на те, що протиправними діями відповідача, а саме відключення електропостачання до квартири, їй було завдано моральну шкоду, оскільки для організації свого побуту та задоволення мінімальних життєво необхідних потреб, змушена вживати додаткових зусиль та заходів. Крім того, вона проживає сама, тому забезпечувати собі побутові потреби у подібних умовах стало важче, зважаючи на її вік.

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати недійсними акти ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» про недопуск до приладів споживачем у квартирі АДРЕСА_1 ;

-визнати протиправним та безпідставним відключення електропостачання у квартирі АДРЕСА_1 за відсутності заборгованості за надані послуги та інших порушень споживачем умов договору;

-визнати протиправним відключення від електропостачання її дачного будинку АДРЕСА_2 ;

-зобов`язати відповідача негайно та безоплатно відновити електропостачання у квартирі АДРЕСА_1 та дачному будинку АДРЕСА_2 ;

-стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 800 000 грн відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що процедура припинення електропостачання у квартирі АДРЕСА_1 відбулася із дотриманням вимог законодавства. Позивачка була обізнаною у попередженнях про необхідність допуску до приладу обліку для його заміни, заперечувала та продовжує заперечувати щодо його заміни представниками ПрАТ «Прикарпаттяобленерго».

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання протиправним відключення від електропостачання дачного будинку АДРЕСА_2 , районний суд виходив із недоведеності порушеного права ОСОБА_1 в цій частині, оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження права власності або права користування на вказаний будинок.

Суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність вимоги ОСОБА_1 щодо визнання недійсними актів ПрАТ «Прикарпаттяобленерго», оскільки такі акти є лише фіксацією порушення, вони не встановлюють для споживача будь-яких обов`язків, а є різновидом претензії, тому оскарження лише факту складення такого акта не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Ураховуючи, що дії відповідача щодо відключення квартири АДРЕСА_1 від електропостачання є правомірними, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди на користь позивачки.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 червня 2024 року заяву представника ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» - адвоката Іванишина В. І. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявник довів факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Проте, розмір заявлених ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» витрат на професійну правову допомогу (32 000 грн) є неспівмірним зі складністю справи та обсягом робіт (кількістю підготовлених процесуальних документів), здійснених адвокатом, тому, ураховуючи клопотання позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, суд вважав необхідним їх зменшити до 4 000 грн.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2024 року в частині припинення електропостачання ОСОБА_1 та відмови у відшкодуванні моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким зобов`язано ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» відновити ОСОБА_1 електропостачання за рахунок електропостачальника.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у частині припинення електропостачання, апеляційний суд виходив із того, що ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» припинено постачання електричної енергії до квартири позивачки з порушенням встановленої законом процедури, тому електропостачання має бути відновлено за рахунок відповідача. Суд урахував, що повідомлення відповідача, адресоване ОСОБА_2 , про припинення електропостачання електричної енергії за недопущення представників ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» до засобів розрахункового обліку з 17 серпня 2021 року з 08 год до 18 год підписаного інспектором ГУМ ОСОБА_3 та наявна відмітка, що споживачу направлено поштою. Відомостей про завчасне отримання повідомлення споживачем відповідно до пункту 7.5 ПРРЕЕматеріали справи не містять.

Апеляційний суд вважав, що відсутність укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» договору про надання послуг з електропостачання, не переоформлення особового рахунку після зміни власника не тягне за собою недійсність відносин у зв`язку із фактичним наданням таких послуг, оскільки сторони фактично визнавали договірні відносини між собою.

Суд апеляційної інстанції вказав, що районний суд дійшов правильного висновку про відмову у відшкодуванні ОСОБА_1 моральної шкоди, але з огляду на обґрунтованість позову в частині відновлення електропостачання до квартири, мотиви відмови у задоволенні позову в цій частині мають бути інші. Суд вважав, що на спірні правовідносини не поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки положення частини другої статті 22 вказаного Закону застосовуються лише у разі наявності підстав, визначених у статті четвертій цього Закону, чого у вказаній справі встановлено не було.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними актів ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» у зв`язку із обранням неналежного способу захисту та про визнання протиправним та безпідставним відключення електропостачання дачного будинку АДРЕСА_2 у зв`язку із недоведеністю того, що вона є споживачем послуг за вказаним об`єктом нерухомого майна.

Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 червня 2024 року в апеляційному порядку не оскаржувалося та не переглядалося.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2024 року, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 липня 2024 року в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» на її користь моральну шкоду у розмірі 1 200 000 грн відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

В інші частині судові рішення не оскаржуються, тому на підставі положень статті 400 ЦПК України, Верховним Судом не переглядаються.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У вересні 2024 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 листопада 2024 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 вересня 2024 року. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу із суду першої інстанції та роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу.

У січні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судові рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині не відповідають положенням статей 263-265 ЦПК України та підлягають скасуванню. Вважає, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкового висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

На думку заявника, відмовляючи у стягненні з відповідача на її користь моральної шкоди, суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначає, що винними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, оскільки вона зазнала моральних та фізичних страждань у зв`язку із перебуванням без світла з серпня 2021 року, що призвело до погіршення стану здоров`я внаслідок постійного травмування у квартирі, спричиненого суцільною темрявою у вечірній час. Крім того, вона була змушена витрачати додатковий час і вживати заходи для відновлення своїх порушених прав.

Вважала, що визначений нею розмір моральної шкоди у сумі 1 200 000 грн є достатнім, співмірним з тривалістю порушення її прав, характером завданої немайнової шкоди, не є надмірним і не призведе до порушення балансу прав та інтересів сторін.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц, постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц, від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц та постановах Верховного Суду від 05 квітня 2021 року у справі № 766/21131/18, від 02 червня 2021 року у справі № 355/1454/19-ц, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2025 року ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій, які відповідають вимогам статей 263-265 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Дмитрук С. Д. 01 листопада 2016 року (спадкова справа № 1209/2015) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 28 вересня 2023 року № 348467178 (том 1, а. с. 14; 206-207).

Письмовий договір про користування електричною енергією за вказаною адресою укладено з ОСОБА_2 , що не заперечувалося сторонами.

З огляду на зміст повідомлення Івано-Франківського РЕМ від 12 березня 2021 року споживача за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 інформовано про необхідність заміни приладу обліку електричної енергії (особовий рахунок НОМЕР_1 ). Ставиться питання терміново до 18 березня 2021 року повідомити до Івано-Франківського РЕМ день та час перебування в квартирі для забезпечення доступу до електролічильника. При цьому наявний номер телефону та підпис відповідальної особи (том 1, а. с. 32).

22 березня 2021 року ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» складено акт про недопуск, відповідного до якого споживач ОСОБА_2 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) на об`єкті за адресою: АДРЕСА_3 не надала доступу до планової заміни та технічної повірки приладу обліку чим порушила умови договору про постачання електричної енергії № 24003749 та підпункту 5.5.5 розділу V ПРРЕЕ. Повідомляють, що на підставі підпункту 7.5.1 ПРЕЕ постачання електроенергії на вищевказаний об`єкт буде припинено з 09 год 00 хв 22 квітня 2021 року. Акт підписано заступником начальника ВОЄ ОСОБА_4, керівником ГУН ОСОБА_5, інспектором ГУН ОСОБА_6 та зазначено, що акт споживачу відправлено поштою (том 1, а. с. 9).

31 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» із заявою, в якій просила надати відповідь про те, з яких причин повинен бути замінений засіб вимірювання, встановлений у 2002 році. Також повідомила, що двоє осіб (чоловіків) без службових посвідчень представників обленерго та масок ІНФОРМАЦІЯ_1 о 11 год 00 хв, на її запитання хто вони і звідки, не відповіли. Під час дії «червоної карантинної зони» вона повідомила, що є особою пенсійного віку, хворіє, життя для неї важливіше. 23 березня 2021 року вона спілкувалась із ОСОБА_4 по телефону, пояснила свої обставини, але 25 березня 2021 року отримала другий акт про недопуск (том 1, а. с. 150-152).

Відповідно до листа філії ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» «Центральна», наданого на звернення ОСОБА_1 від 02 квітня 2021 року щодо заміни приладу обліку у зв`язку із закінченням строку державної повірки, адресоване ОСОБА_2 , позивачку повідомлено, що у її помешканні встановлено засіб вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) з класом точності 2.5., який підлягає заміні відповідно до пункту 5.1.1.ПРЕЕ. Також оператор системи розподілу має право за власний рахунок замінити не повірені ЗВТ на аналогічні або кращі технічні характеристики та налаштування відповідно до пункту 5.8.7 . Кодексу комерційного обліку електричної енергії. Усі заходи, які здійснюються уповноваженими працівниками оператора системи розподілу по обслуговуванню ЗВТ, передбачають виконання усіх карантинних заходів безпеки щодо особи заявника та працівників, які здійснюють роботи (том 1, а. с. 34).

22 квітня 2021 року ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» у складі ОСОБА_4 (заступника нач. ВОЕ), ОСОБА_5 (керівника ГУН), ОСОБА_6 (інспектора ГУН) складено акт про недопуск, відповідно до якого споживач ОСОБА_2 на об`єкті за адресою: АДРЕСА_3 , не допустила до проведення планової заміни та технічної перевірки приладу обліку електричної енергії, чим порушила умови договору про постачання електричної енергії № 24003749 та підпункту 5.5.5 розділу V ПРРЕЕ. Повідомлено, що постачання електроенергії на вищевказаний об`єкт буде припинено з 09 год 00 хв 26 травня 2021 року. Акт споживачу відправлено поштою. Докази надсилання споживачу надано (том 2, а. с. 21-22). Факт отримання акту позивачкою не заперечується (том 1, а. с. 10).

17 травня 2021 року ОСОБА_1 направила ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» лист-звернення, у якому просила не складати акти про не допуск, оскільки є особою пенсійного віку, знаходиться в групі вікового ризику у зв`язку із пандемією COVID-19 (том 1, а. с.135).

12 липня 2021 року ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» складено акт про недопуск, відповідно до якого споживач ОСОБА_2 не допустила до проведення технологічної перевірки вузла обліку за адресою: АДРЕСА_3 , чим порушила умови договору про постачання електричної енергії № 24003749 та підпункту 5.5.5 розділу V ПРРЕЕ. Повідомлено, що постачання електроенергії на вищевказаний об`єкт буде припинено з 08 год 00 хв 17 серпня 2021 року. Акт споживачу відправлено поштою. Докази надсилання споживачу надано (том 1, а. с. 11, 35; том 2, а. с. 23-24). Акт складено та підписано ОСОБА_5 (керівник ГУН), ОСОБА_4 (заступник нач. ВОЕ), ОСОБА_3 ( інспектор ГУН) ). Факт отримання акту позивачкою не заперечується.

Відповідні записи щодо проведених робіт (складення актів про порушення) за адресою: АДРЕСА_3 закріплені в журналі обліку робіт (том 2, а. с. 121-123; 160-163; 199).

17 серпня 2021 року працівниками оператора системи розподілу припинено електропостачання електроустановки за адресою: АДРЕСА_3 за фактом не допуску споживачем працівника до засобу вимірювальної техніки.

У завданні-акті № 938 від 04 серпня 2021 року про відключення електропостачання вказано, що виконано роботи по відключенню електропостачання споживачу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 (особовий рахунок НОМЕР_1 ). У зазначеному акті вказані наступні дані: тип лічильника: СО-И446; № 0003048, норм струм 5А, дата повірки 1-2002, фазність - однофазний, рік випуску 2002, серія та номер пломби БА-9573; ост. контр. показ 16328, місце установки лічильника у квартирі. Підстава для виписки завдання - акт про не допуск, дата останньої оплати 15 липня 2021 року - 72,30 грн. Вимкнення проведено 09 год 30 хв 17 серпня 2023 року (том 2, а. с. 25-26).

Згідно з протоколом засідання комісії Інформаційно-консультаційного центру ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» від 12 жовтня 2021 року № 14, проведеного у присутності заявника ОСОБА_1 , останній рекомендовано, у разі набуття права власності на квартиру за вищевказаною адресою упорядкувати договірні відносини з оператором системи розподілу та електропостачання; для відновлення електропостачання до квартири АДРЕСА_1 , споживачу необхідно на виконання пункту 7.12. ПРРЕЕ провести оплату вартості послуг з припинення та відновлення електроживлення електроустановки та забезпечити безперешкодний доступ представників оператора системи розподілу до приладу обліку електричної енергії для його заміни (том 2, а. с. 29-31).

23 листопада 2021 року ОСОБА_1 заповнено заяву, адресовану директору філії «Центральна» ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» про укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії згідно наданих документів (том 1, а. с. 164).

30 листопада 2021 року ОСОБА_1 заповнила заяву про відновлення електропостачання до квартири, адресовану начальнику Івано-Франківського комерційного відділення ПрАТ «Прикарпаттяенерготрейд». Даних про отримання відповідачем не надано (том 1, а. с. 219).

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» з приводу припинення електропостачання в належній їй квартирі.

04 липня 2023 року ОСОБА_1 оформила заяву-приєднання до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за адресою: АДРЕСА_3 (том 2, а. с. 37).

У заяві від 15 серпня 2023 року, адресованій директору філії ПрАТ «Прикарпаттяобленерго», ОСОБА_1 просила направити фахівця для огляду вузла обліку з подальшою заміною лічильника (лічильник погоджує купити особисто) (том 1, а. с. 65).

Відповіддю Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27 вересня 2023 року за № 25387/20.3/9-23 щодо звернень ОСОБА_1 від 19 серпня 2023 року та 11 вересня 2023 року останню у межах компетенції повідомлено, що за інформацією наданою ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» між ОСОБА_1 та ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 29 вересня 2023 року ПрАТ «Прикарпаттяобленерно» повідомлено про готовність здійснити планову заміну засобу обліку, за умови забезпечення доступу. Вартість послуг з підключення не було сплачено (том 1, а. с.28-29).

Згідно із письмовою заявою від 04 листопада 2023 року ОСОБА_1 приєдналася до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії 04 липня 2023 року за адресою: АДРЕСА_3 , особовий рахунок споживача - НОМЕР_1 . Заяву погоджено обома сторонами.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частинах не відповідають.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, єзавдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що протиправними діями відповідача, а саме відключення електропостачання до квартири, їй було завдано моральну шкоду, оскільки для організації свого побуту та задоволення мінімальних життєво необхідних потреб, змушена вживати додаткових зусиль та заходів. Посилалася на те, що проживає сама, тому забезпечувати собі побутові потреби у подібних умовах стає важче, зважаючи на її вік.При цьому позивачкою обґрунтовано розмір заявленої нею моральної шкоди, який, на її думку, становить 800 000 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо припинення електропостачання, апеляційний суд виходив із того, що ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» було припинено постачання електричної енергії до квартири позивачки з порушенням встановленої процедури, тому електропостачання має бути відновлено за рахунок відповідача.

Тобто апеляційний суд погодився з доводами позивачки, що її права відповідачем порушені. Відповідач у цій частині судові рішення до Верховного Суду не оскаржив.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, посилавшись лише на те, що до спірних правовідносин не застосовуються положення статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення норм статей 11 та 23 ЦК України дають підстави для висновку, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див.: постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див.: постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Апеляційний судом встановлено факт протиправності дій працівників ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» щодо припинення постачання електричної енергії до належній позивачці квартири АДРЕСА_1 .

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що через такі протиправні дії позивачка тривалий час була позбавлена можливості належно користуватися своєю власністю, зазнала суттєвих обмежень у побутовому житті та душевних страждань.

Суд касаційної інстанції вважає, що дії відповідача завдали ОСОБА_1 моральних страждань, які полягали в негативних змінах в її житті, емоційної напрузі, призвели до погіршення стану здоров`я. Зазначені зміни у житті позивачки відбулися з вини ПрАТ «Прикарпаттяобленерго», яке повинно відшкодувати їй моральну шкоду. Зокрема, позивачка у зв`язку із діями відповідача була змушена організовувати свій побут в умовах відсутності електропостачання в квартирі, витрачати додатковий час і вживати заходів для відновлення своїх порушених прав.

З урахуванням наведених норм процесуального права, які уособлюють змагальність процесу, позивачка довела завдання їй моральної шкоди.

Щодо вимоги ОСОБА_1 , викладеній в апеляційний та касаційній скаргах про стягнення з ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» » на її користь моральної шкоди у розмірі 1 200 000 грн, хоча в позові просила 800 000 грн, Верховний Суд зазначає, що суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Колегія суддів, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди відповідно до характеру та розміру душевних страждань позивачки, з урахуванням вимог виваженості, розумності і справедливості, дійшла висновку про те, що достатнім розміром відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 буде 20 000 грн.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у частинах першій, другій статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої - третьої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» про відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відшкодування на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 30 липня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про відшкодування моральної шкодизадовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» () на користьОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. Ю. Гулейков Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець