Справа №521/2911/25
Провадження №2/521/3082/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Одеської міської ради про виділ частки в натурі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому, із урахуванням уточнених позовних вимог, просила виділити у власність ОСОБА_1 в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в окрему інвентарну одиницю, що складається з:

-частини літ. А-1 1-ноповерховий житловий будинок 1930 року побудови у складі узаконених групи приміщень: група приміщень №1: 1-1 - коридор пл. 8,0 кв. м., в т. ч. 2,6 кв. м. (самовільно побудовані); 1-2 санвузол пл. 3,7 кв. м.; 1-3 вбиральня пл. 0,8 кв. м.; 1-4 кухня пл. 9,8 кв. м., в т. ч. 3,8 кв. м. (самочинно побудовані); 1-5 житлова кімната пл. 16,9 кв. м.; 1-6 житлова кімната пл. 7,4 кв. м.; 1-6а коридор пл. 1,9 кв. м.; 1-7 житлова кімната пл. 9,4 кв. м. Разом по групі приміщень №1 пл. 51,5 кв. м., Разом по частині житлового будинку літ. «А-1: площа 51,5 кв. м.;

-надвірні узаконені господарські будови: Літ. «Г» веранда, пл. 32,3 кв. м.; Літ. «Д» погріб з шиєю, пл. 5,0 кв. м.; Літ. «Е» літня кухня, пл. 9,5 кв. м.; Літ. «Ж» сарай, пл. 15,5 кв. м.; Літ. «Н» сарай 2004 р., пл. 13,0 кв. м. (самовільнопобудований); Літ. «О» вбиральня 2004 р., пл. 2,7 кв. м.; частини №1 ворота; частини № НОМЕР_1 огорожа; частини № НОМЕР_2 огорожа ; частини № І замощення, пл.131,33 кв.м. Право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 між співвласниками припинити.

Позов обґрунтований наступними обставинами. ОСОБА_1 є власником часток у приватній спільній частковій власності житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 1057 від 20.11.2018 року. Інша частина житлового будинку, а саме частка, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03.11.2003 року, належить відповідачу. Право власності на частку у спільній частковій власності спірного житлового будинку відповідно до рішення суду відповідач не зареєструвала. Відомості в реєстрі прав власності на нерухоме майно інших співвласників спірного житлового будинку відсутні. На теперішній час позивач має намір розпорядитися своєю часткою майна та встановити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у зв`язку з чим звернулась до Одеської міської ради, проте не може реалізувати своє право на вільне розпорядження власним майном без згоди іншого співвласника. Між Сторонами не було досягнуто згоди, оскільки правовстановлюючі документи на частку житлового будинку відповідачем не оформлені належним чином і остання не має наміру оформлювати документи на свою частку та нести відповідні витрати.Отже, порушується повноцінний зміст права власності на нерухоме майно, що належить позивачу на праві спільної часткової власності, оскільки в даному випадку неможливо їй реалізувати своє право на вільне розпорядження власним майном без згоди іншого співвласника та без оформленої земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Саме це стало для позивача підставою для виділення власної частини нерухомого майна в окрему інвентарну одиницю в судовому порядку.

Позивач та її представник у відкрите судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Майорова О.М. подала заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача адвокат Білик В.С. у відкритому судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в зв`язку із неправильно обраним способом захисту позивачем своїх законних прав та інтересів, та в зв`язку із відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження факту наявності права спільної часткової власності на житловий будинок у відповідача.

Представник Одеської міської ради у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час а місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи до суду не подав.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що в задоволенні позову належить відмовити.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 є власником часток у приватній спільній частковій власності житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 1057 від 20.11.2018 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. (а. с. 28).

Відомості про власника іншої частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до технічного паспорту КП «БТІ» Одеської міської ради, виготовленого станом на 21 липня 2016: до складу спірного житлового будинку входять житлові будинки Літ. А пл. 156,3 кв. м.; літ. Б пл. 42,0 кв. м.; літ. М. пл. 38,5 кв. м.; Літ. «В» сарай пл. 13,8 кв. м.; Літ. «Г» веранда пл. 32,3 кв. м.; Літ. «Д» погріб пл. 5,0 кв. м.; Літ. «Е» літня кухня пл. 9,5 кв. м.; Літ. «Ж» сарай пл. 15,5 кв. м.; Літ. «Л» убиральня - пл. 1,3 кв. м.; Літ. «Н» сарай 2004р пл. 13,0 кв. м.; Літ. «О» убиральня пл. 2,7 кв. м.; № 15 огорожа пл. 94,9 кв. м.; № І вимощення пл. 175,1 кв.м. Технічний паспорт містить також відомості про самочинно збудовані або переобладнані приміщення, а саме: прибудова літ. «а?», сарай літ. «Н» (а. с. 29-33).

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №125-196/1 від 02 січня 2025 року, виконаним судовим експертом Лесків Світланою Анатоліївною,враховуючи фактичні архітектурно-планувальні особливості житлового будинку, провести його виділ між співвласниками в частках та виділити кожному співвласнику приближену до ідеально належній площі технічно можливо. Розрахунок часток співвласників виконується згідно з додатком №3 до «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна». Виходячи із загальної узаконеної існуючої площі будинку 159,8 м2 (за даними архівної справи МБТІ на житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 21.07.2016), при розробці варіантів виділу, в облік була прийнята ідеальна доля співвласника, тобто частина, на розгляд суду пропонується один варіант виділу в натурі частки житлового будинку з надвірними господарськими спорудами співвласників з визначенням реальної частки, з урахуванням побажання співвласника та порядку користування, що склався.

ПЕРШИЙ ВАРІАНТ: по приближеної до ідеальної частки співвласника, з урахуванням порядку користування, що склався: У користування співвласника ОСОБА_1 з часткою частини, пропонується виділити: Частина літ. А-1 1-ноповерховий житловий будинок 1930 року побудови у складі узаконених групи приміщень:

Група 1-1 - коридор пл. 8,0 кв. м., в т. ч. 2,6 кв. м. самовільно-побудовані

приміщень №1 1-2 - санвузол пл. 3,7 кв. м.

1-3 - вбиральня пл. 0,8 кв. м.

1-4 - кухня пл. 9,8 кв. м., в т. ч. 3,8 кв. м. самочинно побудовані

1-5 - житлова кімната пл. 16,9 кв. м.

1-6 - житлова кімната пл. 7,4 кв. м.

1-6а - коридор пл. 1,9 кв. м.

1-7 - житлова кімната пл. 9,4 кв. м.

Разом по групі приміщень №1 пл. 51,5кв.м.,

Разом по частині житлового будинку літ. «А-1: площа 51,5кв.м. інв. варт. 82781,0 грн.

Надвірні узаконені господарські будови:

Літ. «Г» веранда пл. 32,3 кв. м. 22051 грн.

Літ. «Д» погріб з шиєю пл. 5,0 кв. м. 10455 грн.

Літ. «Е» літня кухня пл. 9,5 кв. м. 9348 грн.

Літ. «Ж» сарай пл. 15,5 кв. м. 11909 грн.

Літ. «Н» сарай 2004 р. пл. 13,0 кв. м. самовільно побудований

Літ. «О» вбиральня 2004р. пл. 2,7 кв. м. 2725 грн.

частини №1 ворота 1067 грн.

частини №2 огорожа 1511 грн.

частини №5 огорожа 893 грн.

частини №I замощення пл.131,33 кв. м. - 5142 грн.

ВСЬОГО: 147882 грн.

Реальна частка складає 39/100 (139269: 358405буд), що на 36/100 частки менше від частки, що ідеально належить 3/4 або 75/100 частки.

Розділ горищного простору за наданим варіантом виділу частки спірного житлового будинку, виконується співвісне стінам, які розділяють будинок літ. «А-1» на окремі частини, що забезпечує доступ кожного із співвласників до приналежної частини перекриття та покрівлі для можливості його обслуговування і ремонту. Сума грошової компенсації за розбіжність від ідеальної частки в менший бік у співвласника ОСОБА_1 (39/100), від іншого співвласника ОСОБА_3 , яка отримала ідеальну частку в більший бік (61/100) складає: 539 098,0 грн.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначає про свій намір розпорядитися своєю часткою майна та встановити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, проте неможливо реалізувати своє право на вільне розпорядження власним майном без згоди іншого співвласника. Також зазначає про те, що між сторонами не було досягнуто згоди, оскільки правовстановлюючі документи на частку житлового будинку відповідачем не оформлені належним чином і остання не має наміру оформлювати документи на свою частку та нести відповідні витрати.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах першій, другій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стверджуючи про наявність у відповідача ОСОБА_2 права спільної часткової власності на спірне домоволодіння, позивач посилається на те, що вказане право було набуто відповідачем на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 03 листопада 2003 року. При цьому, копію вказаного рішення на підтвердження відповідних обставин позивачем до позову не додано. Правом на заявлення клопотання про витребування відповідних відомостей на підтвердження позовних вимог позивач розпорядилась на власний розсуд, не звернувшись до суду із ним.

Відомостей про реєстрацію за відповідачем права власності на частку і спірному домоволодіння матеріали справи також не містять.

Таким чином, доказів стосовно наявності спору між сторонами щодо здійснення права спільної часткової власності позивачем, враховуючи відсутність відомостей про наявність у відповідача права спільної часткової власності на спірне домоволодіння не надано, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини, цього майна у власність, учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними.

При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна.

Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Такий правовий висновок сформульовано Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 травня 2021 року у цивільній справі № 501/2148/17.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд звертає увагу на те, що, за твердженнями позивача, спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

Вказані обставини дають суду підстави вважати, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим, а обраний спосіб захисту інтересів позивача шляхом виділу частки є неправильним, в зв`язку із чим позов належить залишити без задоволення.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 355, 358, 364, 367 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Одеської міської ради про виділ частки в натурі залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2025 року.

Суддя: Ю.В. Тополева