Справа № 541/2858/25
Провадження №2/525/488/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2025 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судових засідань Корж Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

у с т а н о в и в:

ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №7997701 від 17.06.2024 у розмірі 51472,51 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що 17.06.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір №7997701. За умовами договору Споживачу надається кредит у розмірі 15100 грн., стандартна процентна ставка становить 1,5% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, строк кредиту 360 днів.

27.01.2025 було укладено договір №27.01/25-Ф відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №7997701.

Загальний розмір заборгованості за договором №7997701 від 17.06.2024 станом на день звернення до суду становить 51472,51 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 15600 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 28072,51 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами 7800 грн.

19.08.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи на 19.09.2025, учасникам судового розгляду роз`яснено порядок та строки подання заяв по суті справи. Надалі розгляд справи було відкладено на 16.10.2025, з поважних причин.

Сторони у судове засідання 16.10.2025 повторно не з`явилися, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення.

Ураховуючи, що усі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, суд розглядає справу з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що 17.06.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір №7997701 про надання споживчого кредиту. Згідно умов Договору сума кредиту складає 15100 грн., строк кредиту 360 днів, стандартна процентна становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту (а.с. 15-23). Аналогічні умови містяться у паспорті споживчого кредиту ( а.с. 28-30).

18.06.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено додатковому угоду до Договору №7997701 про надання споживчого кредиту від 17.06.2024, згідно якої Сторони домовилися збільшити суму кредиту на 500 грн., сума кредиту складає 15600 грн. ( а.с. 24-25). Аналогічні умови викладені у паспорті споживчого кредиту ( а.с. 31-32).

Факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 29.01.2025 ( а.с. 44-45).

Згідно картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за договором №7997701 від 17.06.2024 ОСОБА_1 здійснювалося нарахування відсотків за договором з 17.06.2024 до 15.10.2024, крім цього у період з 21.07.2024 до 08.09.2024 здійснювалося нарахування штрафу. Загальна заборгованість станом на 27.01.2025 становить 51472,51 грн., з яких 15600 грн. тіло кредиту; 28072,51 грн. відсотки; 7800 грн. - штраф ( а.с. 39-40).

27.01.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» був укладений договір факторингу №27.01/25-Ф. Згідно умов договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Фактору Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників до Договору факторингу №27.01/25-Ф від 27.01.2025 Клієнт передав, а Фактор прийняв право вимоги по боржниках в кількості 3023 на загальну суму 47268834,89 грн. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №27.01/25-Ф від 27.01.2025 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №7997701 на загальну суму 51472,51 грн., з яких 15600 грн. заборгованість по основному боргу; 28072,51 грн. залишок заборгованості по відсотках; 7800 грн. залишок заборгованості по штрафам (а.с. 58-61, 62).

Згідно розрахунку ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» станом на 03.07.2025 розмір заборгованості за кредитним договором №7997701 складає 51472,51 грн., з яких 15600 грн. заборгованість по основному боргу; 28072,51 грн. заборгованість за відсотками; 7800 грн. штраф (а.с. 41).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційних телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами договору №7997701 від 17.06.2024 відповідачу був наданий кредит у розмірі 15100 гривень строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,5% за кожен день користування кредитом, з 18.06.2024 розмір кредиту збільшено до 15600 грн., інші умови договору залишені без змін.

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості первісного кредитора відсотки за договором нараховувалися до 15.10.2024, включно.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог.

Із матеріалів справи установлено, що відповідачу були надані грошові кошти в кредит у розмірі 15600 грн., які відповідачем не повернуті, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання про стягнення нарахованих відсотків, суд приходить до наступних висновків.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

24.12.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким у тому числі були внесені зміни до ЗУ «Про споживче кредитування».

Положеннями ч. ч. 4, 5 ст. 8 Закону установлено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:

ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де

ДПС - денна процентна ставка;

ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;

ЗРК - загальний розмір кредиту;

t - строк кредитування у днях.

Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:

протягом перших 120 днів - 2,5 %;

протягом наступних 120 днів - 1,5 % ( п. 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про споживе кредитування»).

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними

Суд вважає, що нарахування процентів здійснено без дотримання вимог чинного законодавства щодо обмеження денної ставки на рівні 1% у день від загального розміру кредиту, що встановлено частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням п. 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про споживе кредитування».

Ураховуючи викладене вище, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 23860,50 грн.

15100 х 1,5% х 1 день = 226,50 грн.

15600 х 1,5% х 63 дні ( у межах строку визначеного п. 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про споживе кредитування») = 14742 грн.

15600 х 1% х 57 днів = 8892 грн.

226,50 + 14742 + 8892 = 23860,50 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за штрафом у розмірі 7800 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачу здійснювалося нарахування штрафу на загальну суму 7800 гривень.

Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022у зв`язку з військовою агресією російської федерації на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України "Про правовий режим воєнного стану"введено в Україні з 24.02.2022 воєнний стан, який діє і донині.

Таким чином заявлені вимоги у частині стягнення штрафу задоволенню не підлягають.

Ураховуючи викладене суд приходить до переконання, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №7997701 від 17.06.2024 у розмірі 39460 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту) 15600 грн.; заборгованість за процентами 23860,50 грн.

У іншій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем відповідно до платіжної інструкції № від 11.07.2025 сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 1).

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно до розміру заявлених позовних вимог. Розмір заявлених вимог 51472,51 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 39460,50 грн. (76,66%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1857,01 грн. (2422,40 х 76,66% = 1857,01 грн.).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Позивач при зверненні до суду посилається на те, що ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» було укладено Договір про надання правової допомоги від 02.07.2024 (а.с. 63-66).

Згідно заявки на надання юридичної допомоги №339 від 02.06.2025 та витягу з акту №13 про надання юридичної допомоги від 30.06.23025 адвокатським об`єднанням були надані позивачу наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів 2 години, вартістю 2000 грн. на загальну суму 4000 грн.; складання позовної заяви 4 години, вартістю 3000 грн., на загальну суму 12000 грн. Всього 16000 гривень ( а.с. 67-69).

Оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, врахувавши обставини справи, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд приходить до висновку, що розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 16000 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і вони не співмірні з виконаною роботою.

Надання усної консультації протягом 2 годин та підготовка позовної заяви протягом 3 годин, у даному конкретному випадку не відповідають складності справи, яка є малозначною, предмету спору, розміру заявлених позовних вимог. Суд враховує, що дана справа є типовою, по даній категорії справ мається стала судова практика. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд приходить до переконання, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., у іншій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором №7997701 від 17.06.2024 у розмірі 39460 ( тридцять дев`ять тисяч чотириста шістдесят) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» судовий збір в сумі 1857 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят сім) гривень 01 копійка та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

У іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку: апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», , адреса: вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, м. Київ, 03150;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 21.10.2025.

Суддя Я.В. Прасол