14.10.2025 Єдиний унікальний номер 205/8449/25
Провадження №2/205/3895/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 року м.Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Вольф В.М.,

розглянувши у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Каршеринг Сольюшинз» до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та відшкодування збитків (шкоди) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Каршеринг Сольюшинз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та відшкодування збитків (шкоди) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «Каршеринг Сольюшинз» здійснює діяльність в сфері надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів на підставі договору публічної оферти, текст якого розміщено на сайті getmancar.com.ua. Відповідач ОСОБА_1 приєднався до договору публічної оферти на короткостроковий прокат автомобіля (каршерінг) позивача (надалі іменується Договір каршерінгу), текст якого розміщено на сайті getmancar.com.ua, шляхом проведення відповідної процедури реєстрації. З облікового запису (акаунту) відповідача ОСОБА_1 27.09.2023 року, о 18 годині 57 хвилин було здійснено бронювання автомобіля «VW Tiguan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено його огляд, придбано абонемент, та з 19 години 09 хвилин розпочато користування на підставі договору каршерінгу. Користування автомобілем завершено 27.09.2023 року о 23 годині 30 хвилин, що підтверджується деталізацією замовлення (поїздки), в якому чітко відображено дату, час, інформацію про автомобіль. Під час використання вказаного автомобіля сталося ДТП. Внаслідок чого автомобіль отримав численні механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказане ДТП було оформлене належним чином, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 556276. Із вказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 556276 від 27.09.2023 року стало відомо, що за кермом автомобіля «VW Tiguan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував не ОСОБА_1 , а інша невідома позивачу особа ОСОБА_2 . Крім того, вказаний факт підтверджується і поясненнями від 27.09.2023 року, які були надані громадянкою ОСОБА_2 . Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07.11.2023 року по справі № 202/19111 /23, яка набрала законної сили, невідома позивачу особа, якій з порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 передав право управління автомобілем, визнано винною у вчиненні зазначеної ДТП та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Пунктом 9.4. Договір каршерінгу встановлено, що не допускається передача керування автомобілем третім особам під своїм акаунтом (обліковим записом). Пунктом 5.1.19. договору каршерінгу забороняється передача керування третім особам, і це повністю відповідає умовам частини 1 статті 791 Цивільного кодексу України, згідно яких наймач не має права на укладення договору піднайму.

Згідно умов пункту 5.1.5. договору каршерінгу, Користувач зобов`язаний компенсувати Виконавцю, тобто позивачу, збитки (шкоду), що виникли в результаті порушення Користувачем будь-яких гарантій чи зобов`язань за цим Договором. Розмір збитку (шкоди) визначається самим Виконавцем в двосторонньому порядку або за допомогою оцінки станції технічного обслуговування, експерта та/або оцінювача чи страхової компанії. Користувач беззастережно погоджується :відшкодувати Виконавцеві збитки (шкоду), визначені відповідно до умов цього пункту даного Договору протягом 7 (семи) днів з дня направлення Виконавцем відповідної вимоги користувачу у тому числі, але не виключно шляхом направлення вимоги на електронну пошту користувача. Виконавець на свій власний розсуд обирає шлях оцінки розміру завданих збитків (шкоди), з чим користувач беззастережно погоджується.

Відповідно до п. 21.2.1. договору каршерінгу, у разі заподіяння шкоди (пошкодження) каршерінговому (прокатному) автомобілю в результаті ДТП, що сталася незалежно від наявності чи відсутності провини користувача, обопільної провини користувача і іншого (інших) учасника (ів) дорожньо-транспортного руху та/або відсутності винної особи, та належного оформлення пошкодження, відповідно до умов п. 17.2. за обов`язкової умови відсутності обставин, викладених в п. 21.4 даного договору, відповідальність користувача обмежується виплатою на користь виконавця, «суми обмеження відповідальності» у наступному розмірі: 21.2.1.1. 30 000,00 грн.», якщо якщо загальна сума шкоди не перевищує 70 000,00 грн. В той же час, відповідно до п 21.4. договору каршерінгу відповідальність користувача не обмежується розміром франшизи відповідно до обраної програми, та користувач несе повну відповідальність у випадку якщо пошкодження автомобілю, завдану при наступних обставинах: 21.4.2. передача управління третій особі під своїм (з використанням) акаунтом (обліковим записом).

З метою визначення розміру понесених матеріальних збитків, завданих у результаті пошкодження автомобіля, а також ремонту автомобіля, позивач звернувся до СТО ФОП ОСОБА_3 . В результаті звернення було отримано рахунок N4551/280923 від 28.09.2023 року на суму 54 500 грн. Також, після проведення відновлюваного ремонту між позивачем та ФОП ОСОБА_3 було складено акт виконаних робіт № 4551/280923 від 11.10.2023 року. Беручи до уваги вищезазначене, сума збитків, що підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача становить 54 500 грн.

Згідно умов пункту 21.1. договору каршерінгу, за невиконання або неналежнеівиконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України і даного договору. Пунктом 21.2.2. договору каршерінгу встановлено, користувач, у даному випадку відповідач, оплачує виконавцю тобто позивачу, штраф в розмірі 75 000,00 грн., а також окремо відшкодовує виконавцю збиток (шкоду), заподіяний автомобілю в повному обсязі у випадку: 21.2.2.3. передачі права управління автомобілем будь-якій третій особі, з використанням свого акаунту (облікового запису), в тому числі використання недійсного облікового запису чи зареєстрованого на іншу людину, проведення навчальної їзди. Оскільки, відповідачем грубим чином порушені умови договору та взяті на себе зобов`язання, а саме відповідач передав керування автомобілем третій особі, що підтверджується належними та допустимими доказами, які долучені до даної позовної заяви, крім того, особою, якій позивач передав право управління, було скоєно ДТП, внаслідок якого автомобіль зазнав значних ушкоджень, у зв`язку із чим повинен нести відповідальність, передбачену умовами договору каршерінгу. Відповідачем у порушення умов договору каршерінгу збитки не відшкодовано. Просить стягнути з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 54 500,00 грн., штраф у розмірі 75 000,00 грн, а всього 129 500,00 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 9028,00 грн., що складаються зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Ухвалою суду від 05.06.2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження у даній справі, з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 10.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

Представник відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , надав суду відзив, згідно якого заявлені позовні вимоги відповідачем не визнаються у повному обсязі з огляду на їхні повну безпідставність та необґрунтованість. Вважає, що надані позивачем докази не можуть бути визнані належними, допустимими, достовірними та достатніми для доведення факту вини відповідача у пошкодженні 27.09.2023 року автомобіля «Фольксваген», н/з НОМЕР_1 .

До матеріалів справи не долучено доказів вини відповідача, а наведений у позові розрахунок розміру понесених матеріальних збитків не може бути взятий до уваги судом. Будь-яких договорів із власником транспортного засобу на користування зазначеним автомобілем у встановленому порядку з дотриманням вимог закону відповідач не укладав. Копія публічного договору оферти на короткостроковий прокат автомобіля (каршерінг), який долучений до позовної заяви є вочевидь нікчемним з огляду на те, що згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Також, докази надані позивачем до позовної заяви, не доводять приналежність доданого до позову фото до описаної у позові події ДТП, що трапилася 27.09.2023 року (по фото, що додано по позову неможливо ідентифікувати місце, день і час завдання пошкоджень, марку, модель, колір автомобіля, його реєстраційний номерний знак, ВІН номер, тощо). Окрім того, неможливо встановити місце, час та дату виготовлення самої фотографії. Інших доказів, із яких можливо б було з`ясувати які саме пошкодження було отримано автомобілем 27.09.2023 року, матеріали справи взагалі не містять. Відповідно до матеріалів справи, позивач звертався до ФОП ОСОБА_3 28.09.2023 року, про що останньою було видано рахунок на 54500 грн. та 11.10.2023 року складено акт виконаних робіт. Натомість, жодних доказів оплати за надані послуги з ремонту і сплати за запасні частини до позову не додано. Інші матеріали справи не містять взагалі ніяких відомостей про розмір понесених позивачем витрат на ремонт транспортного засобу, що унеможливлює визначення розміру матеріального збитку взагалі. Щодо розміру понесених матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП (пошкоджень), а також ремонту автомобіля, слід зазначити, що порядок розрахунку розміру заподіяної шкоди встановлюється Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Незалежна оцінка може бути проведена оцінювачем, в порядку передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» іншими нормативними актами або експертом на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» щодо методичного регулювання оцінки цього майна. Долучений рахунок від 28.09.2023 року, а також акт виконаних робіт від 11.10.2023 року, не можуть вважатися належними, допустимими та достатніми доказами і через це не можуть бути прийняті до уваги судом. ФОП ОСОБА_3 не є експертом або суб`єктом оціночної діяльності у відповідності до вищенаведених норм чинного законодавства, а до позову не додано відомостей про сплату позивачем на користь цього суб`єкта господарювання коштів у розмірі 54500,00 гривень в рахунок ремонту автомобіля. Позивач при зверненні до суду не надав жодного належного та допустимого доказу в підтвердження проведення експертного автотоварознавчого дослідження, клопотання про призначення судом автотоварознавчої експертизи до суду також не подавав. Документи (рахунок та акт виконаних робіт) дублюють один одного за номером та змістом, хоча акт виконаних робіт має включати лише перелік фактично виконаних робіт, їх вартість без вартості використаних при цьому матеріалів. Позивач не надавав договір про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу, також як і документів про проведену оплату виконаних робіт і придбаних матеріалів (запасних частин) тощо. Таким чином, позивачем не виконано його процесуальний обов`язок щодо доведення заявленого до стягнення розміру шкоди, спричиненої у результаті пошкодження автомобіля при ДТП, яке сталося 27.09.2023 року, а також наявності причинно наслідкового зв`язку між розміром збитків та шкодою, завданою унаслідок ДТП, оскільки матеріали справи та рахунок СТО у тому числі не містять переліку пошкоджень, спричинених транспортному засобу позивача саме у результаті ДТП. Також, позивачем не додано до позову документів, на підставі яких належить йому право користування, володіння та розпорядження автомобілем Фольксваген, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не зазначено в жодному документі, що саме цей автомобіль з відповідним він-кодом надавався відповідачу ОСОБА_1 за нікчемним договором найму транспортного засобу. Також, позивачем не додано до позову документів, на підставі яких належить йому право користування, володіння та розпорядження автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не зазначено в жодному документі, що саме цей автомобіль з відповідним він-кодом надавався відповідачеві у найм. Доказів здійснення відповідачем оплати за найм вказаного автомобіля позивачем також до справи не надано. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків, заподіяних внаслідок пошкодження автомобіля, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано достатньо доказів для підтвердження цієї частини позовних вимог. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі - 75 000 грн. 00 коп., відповідно до пунктів 21.2.2., 21.2.2.3. договору. Зважаючи на відсутність доказів щодо основної позовної вимоги, нікчемність самого договору, позов у частині стягнення неустойки (штрафу) також задоволенню не підлягає. Натомість, у випадку, якщо суд все ж таки дійде висновку про обґрунтованість позову у цій частині позовних вимог то у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України сторона відповідача проситиме суд про застосування спеціальної позовної давності до цих вимог про стягнення штрафу. Просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Каршеринг Сольюшинз» до ОСОБА_1 у повному обсязі та проводити судове засідання без участі представника позивача.

Представник позивача ТОВ «Каршеринг Сольюшинз», Денисенко А.Л., надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що позивач звертає увагу на те, що стороною відповідача не надано доказів які б спростовували заявлені позовні вимоги, а фактично зазначено лише про свою незгоду із ними. ТОВ «Каршеринг Солюшинз» здійснює діяльність в сфері надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів на підставі договору публічної оферти текст якого розміщено на сайті getmancar.com.ua. Посилання у відзиві на позовну заяву на те, що надані позивачем докази не можуть бути визнані належними, допустимими, достовірними та достатніми для доведення факту вини відповідача у пошкодженні 27.09.2023 року автомобіля «VW Tiguan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 спростовуються, тим що відповідач ОСОБА_1 приєднався до договору публічної оферти на короткостроковий прокат автомобіля (каршерінг) позивача, текст якого розміщено на сайті getmancar.com.ua, шляхом проведення відповідної процедури реєстрації. Договір каршерінгу є договором приєднання, як це визначено частиною 2 статті 787 Цивільного кодексу України, а також є публічним договором, що відповідає умовам частини 3 статті 787 Цивільного кодексу України. Статтею 789 Цивільного кодексу визначається, що плата за прокат речі визначається тарифами наймодавця, і такі ж умови містить пункт 6.1. Договору каршерінгу. Каршерінг послуга короткострокового прокату автомобіля, що включає автомобіль, податки, шини по сезону, вартість мийки автомобіля та вартість пального автомобіля у певних тарифах. Таким чином сторона відповідача помилково ототожнює договору публічної оферти на короткостроковий прокат автомобіля (каршерінг) із договором найму транспортного засобу. Пунктом 3.4. договору каршерінгу передбачено наступне:«3.4. Встановлення Мобільного Додатку, надання даних необхiдних для реєстрації в якості користувача на сайті та/або в Мобільному Додатку Getmancar, вважається беззастережним схваленням особою умов даного договору у повному обсязi та намiром використовувати послуги каршерінгу, прокату автомобіля, згiдно умов цього договору.». Відповідач вчинив конклюдентні дії та акцептував оферту, що відповідає вимогам законодавства, є доведеним та не спростовується жодними доказами зі сторони відповідача. Згідно п. 5.1.2. договору каршерінгу, Користувач (у даному випадку відповідач) зобов`язаний нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання викладених в цьому договорі вимог і умов, а також розуміє всі наслідки своїх дій по Реєстрації, користування Сервісами Сайту та Мобільного Додатку Getmancar. Позов подано виключно у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору каршерінгу, що є доведеним а посилання відповідача на те, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними як з огляду на їхню недоведеність, так і внаслідок відсутності порушених відповідачем ОСОБА_1 цивільного права та пов`язаних із цим відповідних законних інтересів позивача є хибними. Представник відповідача зазначає, що позивачем не додано до позову документів, на підставі яких належить йому право користування, володіння та розпорядження автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не зазначено в жодному документі, що саме цей автомобіль з відповідним він-кодом надавався відповідачу ОСОБА_1 за нікчемним договором найму транспортного засобу. В той же час, за умовами договору оферти, який є чинним (а не за договором найму) укладеного між позивачем та відповідачем, чітко встановлені відносини саме між виконавцем, яким є позивач та користувачем, яким у даному випадку є відповідач ОСОБА_1 та встановлена відповідальність користувача за порушення умов договору оферти саме перед виконавцем. Крім того позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів, які підтверджують факт укладання відповідачем договору оферти та факт порушення його умов, факт бронювання автомобіля «VW Tiguan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з аканту ОСОБА_1 , факт пошкодження автомобіля «VW Tiguan», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у ДТП та спричинення матеріальних збитків. Просить позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Каршеринг Солюшинз» до ОСОБА_1 про сплату неустойки та відшкодування збитків (шкоди) - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Каршеринг Сольюшинз 129 500 гривень, з яких 54 500 гривень відшкодування завданих збитків (шкоди) та 75 000 гривень штрафу.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідач ОСОБА_1 приєднався до договору публічної оферти на короткостроковий прокат автомобіля (каршерінг) позивача (надалі іменується договір каршерінгу), текст якого розміщено на сайті getmancar.com.ua, шляхом проведення відповідної процедури реєстрації.

Договір каршерінгу є договором приєднання, як це визначено частиною другої статті 787 Цивільного кодексу України, а також є публічним договором, що відповідає умовам частини третьої статті 787 Цивільного кодексу України. Статтею 789 Цивільного кодексу визначається, що плата за прокат речі визначається тарифами наймодавця, і такі ж умови містить пункт 6.1. договору каршерінгу.

Розділом 1 договору каршерінгу надано визначення терміну «користувач» та «виконавець»: «користувач - фізична особа, що користується сервісом каршерінгу, попередньо зареєструвалася та авторизувалася у сервісі, через мобільний додаток та/або сайт. Термін «користувач» повністю поглинає термін «користувач - юридична особа». «Виконавець - юридична особа, фізична особа - підприємець, що оформлює договір та отримує платежі за прокат автомобіля».

Пунктом 3.4 договору каршерінгу передбачено наступне: «встановлення мобільного додатку, надання даних необхідних для реєстрації в якості користувача на сайті та/або в мобільному додатку Getmancar, вважається беззастережним схваленням особою умов даного договору у повному обсязі та наміром використовувати послуги каршерінгу, прокату автомобіля, згідно умов цього договору».

Пунктом 4.4 договору каршерінгу визначено наступне: «особа не може (не має можливості) завершити або розпочати реєстрацію, не прийнявши умови даного договору в цілому шляхом проставлення галочки в чек-боксі «Погоджуюсь з договором оферти та умовами сервісу» на сайті або в мобільному додатку Getmancar. Проставлення галочки в чек-боксі «Погоджуюсь з договором оферти та умовами сервісу» та натискання кнопки продовжити» в мобільному додатку або на сайті є фактичним підписання даного договору особою.».

Пунктом 4.3.3 договору каршерінгу визначено, що в продовження реєстрації, така особа: пункт 4.3.3.1 приймає умови договору, проставляючи відмітку в чек-боксі (галочку) та підтверджує наявність діючого, непростроченого водійського посвідчення, яке дозволяє керувати автомобілями до 3,5 тон (категорія В), та досягнення віку 18 років.

Пунктом 4.3.3.3 договору каршерінгу визначено наступне: «при реєстрації та використання сервісів «ДІЯ» та/або «BankID», особа додає скан чи фото копії, чи дані документів вказаних у п. п. 4.3.3.2.1 та 4.3.3.2.3 даного договору, в тому числі, дані цих документів через вказані сервіси, а також додає власне фото обличчя селфі».

Відповідачем додано дані власного водійського посвідчення та паспорту. Також додано власне фото обличчя (селфі).

Отже, відповідачем виконано умови частини другої статті 642 Цивільного кодексу України щодо вчинення дії відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, які засвідчують його бажання укласти договір.

Згідно з умовами пункту 4.7 договору каршерінгу після надання особою даних необхідних для реєстрації про які зазначено у даному договорі, виконавець проводить перевірку особи та наданих нею даних і документів якомога швидше, але не довше ніж за 48 годин, і в цей же строк (термін) на основі наданої особою інформації, отриманої виконавцем від третіх осіб, приймає рішення про можливість допуску особи («схвалення») та користування нею сервісом каршерінгу (прокату авто) в якості користувача чи відмову. Про прийняте рішення Виконавець інформує особу будь-яким зручним для виконавця способом. У випадку необхідності отримання додаткової перевірки даних, термін може бути подовжено.

Пунктом 5.5.2 договору каршерінгу визначено наступне: право виконавця, яким виступає позивач: «змінити цей договір в односторонньому порядку. При цьому виконавець повідомляє користувача про такі зміни шляхом розміщення нової редакції договору оферти на сайті, в мобільному додатку Getmancar, в тому числі у вигляді посилання. Додатково, виконовець має право відправити повідомлення про зміну договору та або видання нової редакції через sms, email, мобільний додаток Getmancar. Нова редакція цього договору або зміни вступають в силу з моменту їх розміщення на сайті або в мобільному додатку Getmancar. Користувач приймає нові умови або нову редакцію договору будь-якою з наведених дій: приєднання банківської карти, початку поїздки, завершення реєстрації, або натисканням кнопки «ознайомлений» в мобільному додатку Getmancar;».

Відповідачем ОСОБА_1 27.09.2023 року, о 18 годині 57 хвилин було здійснено бронювання автомобіля «VW Tiguan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено його огляд, придбано абонемент та з 18 години 09 хвилин взято в користування на підставі договору каршерінгу автомобіль «VW Tiguan». Користування автомобілем було завершено 27.09.2023 року о 23 годині 30 хвилин. Під час використання вказаного автомобіля сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль отримав численні механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Пунктом 17 договору каршерінгу передбачені дії наймача при настанні випадку пошкодження автомобіля, виявлення пошкодження автомобіля, потраплянні в ДТП, а саме: « 17.2.1 зупинити автомобіль, не полишати місце пригоди, пошкодження автомобіля, в тому числі не пересувати автомобіль та предмети навколо; 17.2.2. зателефонувати до Служби підтримки сервісу Getmancar з місця пригоди, пошкодження або місця виявлення пошкодження, дотримуючись вказівок оператора викликати поліцію, або відповідний компетентний орган; 17.2.3. записати та передати дані інших учасників ДТП: номери автомобілів, марки та моделі автомобілів, ПІБ водія, його контактні дані, серія та номер полісу ОСАЦВ інших учасників ДТП співробітнику Служби підтримки сервісу Getmancar; І~.2.4. на вимогу Служби підтримки зробити фото пошкоджень та місця ДТП, пошкодження; 17.2.5. оформити, шляхом складання відповідних документів, випадок пошкодження по приїзду екіпажу поліції та пройти медичний огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння. 17.2.6. дочекатися прибуття евакуатору та/або представника Сервісу, страховика, інших осіб та компетентних органів; 17.2.7. передати всі документи про випадок пошкодження Виконавцю, не пізніше наступного дня.

Відповідно до постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07.11.2023 року по справі № 202/19111 /23, 27.09.2023 року о 20-25 год. в місті Дніпро, на перехресті вул.Тверської при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул.Старочумацька ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «VOLKSVAGEN Tiguan», д.н.з. НОМЕР_3 , не надала переваги в русі автомобілю «Mercedes-Benz 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою.

Пунктом 9.4. договору каршерінгу встановлено, що неі допускається передача керування автомобілем третім особам, під своїм акаунтом (обліковим записом).

Пунктом 5.1.19. договору каршерінгу забороняється передача керування третім особам, і це повністю відповідає умовам частини 1 статті 791 Цивільного кодексу України, згідно яких наймач не має права на укладення договору піднайму.

Згідно умов пункту 5.1.5. договору каршерінгу, користувач зобов`язаний компенсувати виконавцю, тобто позивачу, збитки (шкоду), що виникли в результаті порушення користувачем будь-яких гарантій чи зобов`язань за цим Договором. Розмір збитку (шкоди) визначається самим виконавцем в двосторонньому порядку або за допомогою оцінки станції технічного обслуговування, експерта та/або оцінювача чи страхової компанії. Користувач беззастережно погоджується: відшкодувати виконавцеві збитки (шкоду), визначені відповідно до умов цього пункту даного договору протягом 7 (семи) днів з дня направлення виконавцем відповідної вимоги користувачу у тому числі, але не виключно шляхом направлення вимоги на електронну пошту користувача. Виконавець на свій власний розсуд обирає шлях оцінки розміру завданих збитків (шкоди), з чим користувач беззастережно погоджується.

Відповідно до п. 21.2.1. договору каршерінгу, у разі заподіяння шкоди (пошкодження) каршерінговому (прокатному) автомобілю, в тому рахунку в результаті ДТП, що сталося незалежно від наявності чи відсутності провини користувача, обопільної провини користувача і іншого (інших) учасника (ів) дорожньо-транспортного руху та/або відсутності винної особи, та належного оформлення пошкодження відповідно до умов п. 17.2. за обов`язкової умови відсутності обставин викладених в п. 21.4 даного договору, відповідальність користувача обмежується виплатою на користь виконавця, «суми обмеження відповідальності» у наступному розмірі: 21.2.1.1. 30 000,00 грн.», якщо якщо загальна сума шкоди не перевищує 70 000,00 грн.

В той же час, відповідно до п 21.4. договору каршерінгу відповідальність користувача не обмежується розміром франшизи відповідно до обраної програми, та користувач несе повну відповідальність у випадку якщо пошкодження автомобілю завдане при наступних обставинах: 21.4.2. передача управління третій особі під своїм (з використанням) акаунтом (обліковим записом).

З метою визначення розміру понесених матеріальних збитків, завданих у результаті пошкодження автомобіля, а також ремонту автомобіля, позивач звернувся до СТО ФОП ОСОБА_3 , було отримано рахунок N 4551/280923 від 28.09.2023 року на суму 54500,00 грн. Також, після проведення відновлюваного ремонту між позивачем та ФОП ОСОБА_3 було складено акт виконаних робіт N 4551/280923 від 11.10.2023 року.

Згідно умов пункту 21.1. договору каршерінгу, за невиконання або неналежне і виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України і даного договору.

Пунктом 21.2.2. договору каршерінгу встановлено, користувач у даному випадку відповідач оплачує виконавцю тобто позивачу, штраф в розмірі 75 000,00 грн., а також окремо відшкодовує виконавцю збиток (шкоду), заподіяний автомобілю в повному обсязі у випадку: 21.2.2.3. передачі права управління автомобілем будь-якій третій особі, з використанням свого акаунту (облікового запису), в тому числі використання недійсного облікового запису чи зареєстрованого на іншу людину, проведення навчальної їзди.

Відповідно до п 21.2.18. Договору Каршерінгу, у разі несплати та/або неповної оплати користувачем суми боргу, в тому числі викликаного пошкодження автомобіля, порушенням умов договору, протягом 10 (десяти) календарних днів з дня направлення виконавцем користувачу відповідної вимоги за адресою (електронної пошти, sms повідомлення, Viber, Telegram, What's Арр, адресою реєстрації та/або фактичного місця проживання) наведеною користувачем при його реєстрації, грошових коштів, Користувач додатково сплачує на користь виконавця штраф у розмірі 10000, 00 (десяти тисяч) гривень.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень статті 787 Цивільного кодексу України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у володіння та користування за плату на певний строк.

Договір прокату є договором приєднання. Наймодавець може встановлювати типові умови договору прокату. Типові умови договору прокату не можуть порушувати прав наймачів, встановлених законом.

Умови договору прокату, які погіршують становище наймача порівняно з тим, що встановлено типовими умовами договору, є нікчемними.

Договір прокату є публічним договором.

Відповідно до статті 788 Цивільного кодексу України предметом договору прокату є рухома річ, яка використовується для задоволення побутових невиробничих потреб. Предмет договору прокату може використовуватися для виробничих потреб, якщо це встановлено договором.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частин першої - третьої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень статті 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли договірні правовідносини з прокату автомобіля (каршерінг), які були оформлені публічним договором оферти на короткостроковий прокат автомобіля (каршерінг), до якого приєднався відповідач та на підставі якого останній отримав 27.09.2023 р. у прокат належний позивачу на праві користування та розпорядження транспортний засіб, який після прокату було залишено з механічними пошкодженнями.

Згідно з копією рахунку № 4551/280923 від 28.09.2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSVAGEN Tiguan», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 становить 54500,00 грн.

Сторона відповідача, заперечуючи проти позову вказувала, що ФОП ОСОБА_3 не є експертом або суб`єктом оціночної діяльності.

Суд враховує, що у позиціях, викладених у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 року в справі №910/9396/17, від 06.07.2018 року в справі № 924/675/17, від 25.07.2018 року в справі №922/4013/17 зазначено наступне: "Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля."

Таким чином, ремонтна калькуляція визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, є достатнім доказом, на підставі якого суд може визначити розмір заподіяної шкоди внаслідок ушкодження транспортного засобу.

Крім того, відповідач не клопотав про проведення експертизи у даній справі.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем здійснено відновлювальний ремонт транспортного засобу, що підтверджується актом виконаних робіт № 4551/280923 від 28.09.2023 року.

Тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача збитків, заподіяних внаслідок пошкодження автомобіля, у розмірі 54500,00 грн., а також штрафу в розмірі 75000,00 грн. підлягають задоволенню повністю.

Стороною відповідача заявлено про застосування строків спеціальної позовної давності до даних правовідносин.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлена п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України відносно неустойки.

Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Статтею 260 ЦК України передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається зі змісту укладеного сторонами договору каршерінгу (п. 23.3) сторони домовились, що позовна давність щодо нарахування та стягнення неустойки за даним договором становить три роки.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 03.06.2025, що підтверджується відміткою відділення поштового зв`язку на конверті, тобто в межах визначеного у договорі строку позовної давності, суд дійшов висновку, що позивач звернувся в межах сроку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги,оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомогиклієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

На підтвердження надання правової допомоги представником позивачки адвокатом Денисенко А.Л. надано суду ордер на надання правничої (правової) допомоги, договір про надання правничої (правової) допомоги від 14.04.2025 р. б/н, пунктом 5.1. якого вартість наданих юридичних послуг та порядок їх оплати узгоджуються сторонами в актах виконаних робіт.

Згідно акту №02/06 приймання передачі наданих послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги від 02.06.2025 р. вартість наданих виконавцем послуг, виходячи з узгодженої сторонами вартості однієї години роботи виконавця 1000,00 грн., в т.ч. ПДВ за одну годину, становить за звітний період, вказаний в п.1 цього акту 6000,00 грн. та підлягає оплаті відповідно до умов договору (п.3).

Згідно п.2 акту №02/06 приймання передачі наданих послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги від 02.06.2025 р. сторони підтверджують, визначені договором юридичні послуги (правова допомога) були надані адвокатом належним чином та є прийняті клієнтом.

Суд вважає, що витрати на надання професійної правничої допомоги підтверджені належними доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в розмірі 6000,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 211, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Каршеринг Сольюшинз» до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та відшкодування збитків (шкоди) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Каршеринг Сольюшинз» 129500 (сто двадцять дев`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., з яких 54500,00 грн.- відшкодування збитків (шкоди) та 75000,00 грн. штраф, згідно умов договору каршерингу від 27.09.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Каршеринг Сольюшинз» судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн.00 коп., а всього 9028 (дев`ять тисяч двадцять вісім) грн.00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного тексту рішення 23.10.2025 р.

Суддя Курбанова Н. М.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Каршеринг Сольюшинз», , 49008, м.Дніпро, вул.Дмитра Кедріна, б.44 офіс 4

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1