Справа № 450/3203/25 Провадження № 2-др/450/34/25
22 жовтня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Мусієвського В.Є.
при секретарі Расяк С.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, та стягнення страхового відшкодування,-
В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТзДВ «СК «Гардіан» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, та стягнення страхового відшкодування.
30.09.2025 року представником відповідача ТзДВ «СК «Гардіан» Черняковським А.В. подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 3000 грн. Мотивував клопотання тим, що описана послуга з аналізу документів наданих клієнтом та формування правової позиції щодо захисту порушених прав клієнта дублює послугу написання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування і не підлягає відшкодуванню відповідачем. Зазначив, що вартість послуги із написання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування у розмірі 2000 грн. є явно завищеною, оскільки дана категорія справ є розповсюдженою і такі спори не вимагають опрацювання значного обсягу нормативно-правових актів. Крім цього, послуга з написання заяви в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України є інтересом виключно представника позивача та по своїй суті не є професійною правничою допомогою. Додатково вказав, що вартість послуги із написання відповіді на відзив у розмірі 1000 грн. є також явно завищеною з огляду на виклад представником позивачів позиції у позовній заяві. Окрім наведеного, витрати на професійну правничу допомогу позивачу ОСОБА_2 не підлягатимуть відшкодуванню, оскільки такі є ідентичними, які надані позивачу ОСОБА_1 .
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, розглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.09.2025 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У поданій позовній заяві представником позивача зазначено, що орієнтований розрахунок суми судових витрат становить 20000 грн. на професійну правничу допомогу, а саме по 10000 грн. кожного із позивачів.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З долучених до матеріалів справи договорів № 23.06.25, № 23.06.25-1 про надання правничої допомоги від 23.06.2025 року та детальних описів наданих послуг від 18.09.2025 року, вбачається, що розмір понесених позивачами витрат у зв`язку із розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТзДВ «СК «Гардіан» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, та стягнення страхового відшкодування, становить 20000 грн. (10000 грн. кожного із позивачів) та складається з послуг, а саме: аналіз документів наданих клієнтом та формування правової позиції щодо захисту порушених прав клієнта кількістю 2 год., вартістю 2000 грн.; написання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування кількістю 3 год., вартістю 4000 грн.; написання заяви в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України кількістю 2 год., вартістю 1000 грн.; написання відповіді на відзив кількістю 1 год., вартістю 3000 грн.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19.

Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.

Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши надані представником відповідача заперечення, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість.

Як вбачається із згаданих вище документів наданих адвокатом, предметом наданої професійної правничої допомоги, для кожного із позивачів, є аналіз документів наданих клієнтами та формування правової позиції щодо захисту порушених прав клієнтів, написання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування, написання заяви в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, написання відповіді на відзив.

Суд частково погоджується із твердженням представника відповідача в частині дублювання наданих послуг, оскільки позовна заява подана в одному екземплярі в інтересах двох позивачів, а тому всі процесуальні дії не виконувалися представником ОСОБА_3 окремо. Водночас суд зазначає, що представлення інтересів двох клієнтів у межах одного провадження вимагає більшого обсягу підготовчої роботи, узгодження правових позицій, аналізу доказів та координації дій з кожним із позивачів, що об`єктивно збільшує складність і тривалість наданих правничих послуг.

Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення недоплаченого страхового відшкодування (моральної шкоди), пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, загальний розмір яких становить 59369 грн. 68 коп.

Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. на кожного із позивачів є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом.

Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, суд вважає, що визначений сторонами до відшкодування гонорар, є завищеним і не являється співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а також є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, обсяг наданих адвокатом послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивачів на професійну правничу допомогу до 4000 грн. на кожного із позивачів, оскільки такий розмір витрат є необхідним і неминучим для позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які були змушені до залучення професійної правничої допомоги адвоката, а тому заяву представника позивачів ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТзДВ «СК «Гардіан» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, та стягнення страхового відшкодування, слід задовольнити частково.

Крім цього, в мотивувальній частині рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.09.2025 року зазначено, що за ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, однак вказане не знайшло свого відображення у резолютивній частині такого.

З врахуванням викладеного, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за дві позовні вимоги, від сплати яких звільнено позивачів, у загальному розмірі 2422 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Гардіан» на користь держави судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.