Справа № 569/9665/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представника позивача адвоката Занощук Ю.О.,

представника відповідача Матвійчук І.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в мiстi Рiвне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить скасувати арешт відносно нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладений на підставі постанови б/н Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 18.12.2008 року, реєстраційний номер 8308976 від 18.12.2008 року та виключити запис про державну реєстрацію обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що він є власником житлового приміщення, а саме блоку у гуртожитку, загальною площею 47,8 кв.м, який знаходиться в АДРЕСА_1 ; земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0073, площею 1.53 га та земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0465, площею 0.27 га.

Дане майно він вирішив подарувати сину і для оформлення договору дарування та звернувся до нотаріуса. Зробивши витяг з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, нотаріус повідомила йому, що майно яке він хоче подарувати знаходиться в арешті і подарувати його є неможливим.

Відповідно до документу про Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, він містить таку інформацію: обтяження-арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8308976; зареєстровано: 18.12.2008 16:11:51 за № 8308976 реєстратором: Рівненської філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерство юстиції України, 33013 Рівненська обл., м. Рівне, вул. Кавказька, 7 каб. 221; підстава обтяження: постанова, б/н, 18.12.2008, Відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції; об`єкт обстеження: невизначене майно, все нерухоме майно.

Зазначає, що йому невідомо з яких причин дане обтяження у виді арешту нерухомого майна на невизначене майно, все нерухоме майно не було зняте, оскільки всі борги перед ДВС були оплачені в повній мірі та виконавчі провадження відносно нього закриті.

З приводу даного обтяження він звернувся із заявою про зняття обтяження № 8308976 до Відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Листом Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 39890 від 28.02.2025 року йому відмовлено у знятті арешту, посилаючись на те, що 25.01.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, також відсутні відомості за якими можливо ідентифікувати, згідно якого виконавчого провадження було накладено арешт.

У зв`язку з тим, що у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту із майна, він змушений звернутись із даною позовною заявою до суду задля реалізації свого права на розпорядження своїм майном.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, пожав через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 16.10.2025 року заяву, в якій позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у його відсутність.

Представник позивача Занощук Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Матвійчук І.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником житлового приміщення, а саме блоку у гуртожитку, загальною площею 47,8 кв.м, який знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності виданим Виконавчим комітетом Рівненської міської ради 29.09.2016 року (а.с. 6).

Крім того, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0073, площею 1.53 га та земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0465, площею 0.27 га.

З метою оформлення договору дарування позивач звернувся до нотаріуса, проте нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з наявністю арешту нерухомого майна.

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 412196912 від 07.02.2025 року вбачається, що на невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції зареєстровано обтяження № 8308976 на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції б/н від 18.12.2008 року про арешт нерухомого майна.

У зв`язку із неможливістю оформлення договору дарування позивач звернувся до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою щодо зняття обтяження № 8308976 винесеного відносно майна останнього

Листом Відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 39890 від 28.02.2025 року повідомлено, що згідно з даних автоматизованої системи виконавчого провадження у 2008 році на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 5554706 з примусового виконання судового наказу № 2н-697 виданого 10.09.2007 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приват Банк» - 4 756 грн. 78 коп. боргу, 25 грн. 50 коп. судовий збір та 15 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 4 797 грн. 28 коп.

25.01.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 21.04.1999 року.

Відповідно до даних, що місяться в автоматизованій системі виконавчого провадження, неможливо встановити виконавче провадження, в якому винесено постанову, якою арештовано майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Виконавче провадження № 5554706 з примусового виконання судового наказу № 2н-697 виданого 10.09.2007 року Рівненським міським судом Рівненської області передане до архіву та знищене по закінченню трьохрічного терміну зберігання. Відтак, відсутня можливість встановити як підстави накладення арешту на майно, так і наявність підстав для його зняття. У зв`язку з цим рекомендують звернутися до суду.

Таким чином, Відділом державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна у зв`язку із неможливістю встановити в межах якого виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника б/н від 18.12.2008 року.

Вищевказане зумовило звернення позивача до суду із цим позовом про усунення перешкод у здійсненні права користуватись і розпоряджатись своїм майном шляхом звільнення майна з-під арешту.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні питання про зняття арешту слід керуватися Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV в редакції від 21.04.1999 року (далі Закон 606-XIV) чинній на час накладення обтяження.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV; у редакції, чинній на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону;

- повернення виконавчого документа (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру у двомісячний строк. Строки здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації арештованого майна боржника.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так саме повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, після якої ніякі інші дії щодо примусового виконання рішення державним виконавцем не вчиняються.

Згідно із ч. 1 ст. 38 Закону 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 38 Закону № 606-XIV визначено: якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIIІ від 02.06.2016 року (далі Закон № 1404-VIIІ; у редакції, чинній на день розгляду питання про зняття арешту з майна) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Частиною 4 ст. 59 Закону № 1404-VIIІ визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Водночас ч. 5 ст. 59 цього Закону передбачено, що у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 20.03.1952 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року Законом № 475/97, положеннями Протоколів № 2, 4, 7, та 11 до Конвенції та положеннями Цивільного кодексу України (ч. ч. 1,2 ст. 319, ст. 321) закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб,

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, передбачений законом, зокрема, шляхом припинення правовідношення чи дії, яка порушує право.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 80 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року (далі Правила), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження майном ОСОБА_1 , оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, завершене і знищене.

З огляду на вищевказане позивач обмежений у здійсненні своїх майнових прав, зокрема щодо оформлення договору дарування.

Не зняття державним виконавцем арешту з майна ОСОБА_1 , який був накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції б/н від 18.12.2008 року про арешт нерухомого майна, за відсутності будь-якого виконавчого провадження стосовно власника цього майна порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження майном.

У цій справі суд також враховує, що арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , накладено державним виконавцем більше шістнадцяти років тому, у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні будь-які виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає правильними та доведеними аргументи позивача щодо безпідставного продовження обмеження цивільних (майнових) прав на його нерухоме майно. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам закону та не порушує прав інших осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 4-6, 76-81, 83, 259, 263 - 265, 268, 273, 274, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту нерухомого майна - задовольнити повністю.

Скасувати арешт відносно нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладений на підставі постанови б/н Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 18.12.2008 року, реєстраційний номер 8308976 від 18.12.2008 року та виключити запис про державну реєстрацію обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.