Справа № 289/840/25
Номер провадження 2/289/711/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Мельника О.В., з секретарем судових засідань Писаренко К.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» (місце знаходження / місце проживання:вул. Володимирська, буд. 69, м. Київ, 01033), ОСОБА_2 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_2 ) третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника адвоката Томашевської О.А. звернулась до Радомишльського районного суду із позовом до відповідачів ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 16.08.2024 на автодорозі «Київ-Чоп» (с.Кочерів) мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 (позивач), під керуванням ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 отримав пошкодження.

На місці ДТП 16.08.2024 водіями було складено електронний європротокол №C9D5224DFD85, оскільки водієм автомобіля IVECO 75E19 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 було визнано вину.

Згідно полісу №ЕР/218810448 обов`язкового страхування ЦПВВНТЗ, між власником автомобіля IVECO 75E19 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 як страхувальником та ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» як страховиком укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, згідно зазначеного полісу складає 160000,00грн.

В свою чергу, 19.08.2024 позивачем було подано страховику ПрАТ СК «ІНТЕРПОЛІС» повідомлення про ДТП із детальним описом обставин настання дорожньо-транспортної пригоди.

Власницею автомобіля BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 19.08.2024 подано до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» заяву про страхове відшкодування за полісом №ЕР/218810448.

01.11.2024 ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» виплатило страхове відшкодування у розмірі 55000,00 грн. за полісом №ЕР/218810448.

Отримавши страхове відшкодування та маючи на меті відремонтувати і відновити автомобіль, позивач звернулась до спеціалізованого сервісу технічного обслуговування.

Калькуляцію ремонту автомобіля BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 було проведено ФОП ОСОБА_6 , основним видом діяльності якого є 45.20 «Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів».

За наслідком ремонту позивачу було виставлено рахунок (калькуляція ремонту №061124 від 06.11.2024), відповідно до якого загальна вартість ремонту автомобіля BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 склала 182916,76 грн.

Отже, позивач зазначає, що різниця між фактичною вартістю ремонту автомобіля та сумою виплаченого страхового відшкодування склала: 182916,76 грн. 55000,00 грн. = 127916,76 грн.

Вказану різницю позивач просить стягнути з відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» в межах страхового ліміту, що становить 25 000 грн., а решту суми заподіяних збитків в розмірі 102916,76 грн. з відповідача ОСОБА_2 .

На підставі ч.6 ст.. 28 ЦПК України, позов подано до суду по місцю заподіяння майнової шкоди.

Не погоджуючись із поданою позовною заявою, представник відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» подав до суду письмові заперечення, до якого долучив письмові докази. Зазначає, що сума страхової виплати в розмірі 55 000 грн. була узгоджена із ОСОБА_4 , який на момент ДТП керував автомобілем BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 . ОСОБА_4 , який приймав участь в складанні Європротоколу подав до страхової компанії письмову заяву, в якій зазначив, що погоджує суму страхової виплати в розмірі 55000 грн. і після її виплати претензій до страховика мати не буде. На підставі даної заяви був складений Страховий акт та проведена виплата страхового відшкодування ОСОБА_1 . Виплата була здійснена на підставі абз.2 п. 36.2. ст.. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,а тому заявлені вимоги до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» є безпідставними і в їх частині просить суд відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що твердження представника ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» є безпідставними, оскільки потерпілою внаслідок ДТП є саме позивач по справі ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 не мав повноважень погоджувати суму страхового відшкодування. Відновлювальним ремонтом автомобіля BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 займалась ОСОБА_1 і її витрати становлять 182916,76 грн., що відповідає реальному розміру завданих збитків.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС», будучи належним чином повідомленим через систему «Єлектроннимй суд» про дату і час судового засідання до суду не з`явився, причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засіданні (згідно повідомлення ПАТ «Укрпошта», повістка вручена особисто 28.08.2025) до суду не з`явився, причини неявки суд не повідомив, заяв і клопотань до суду не подав.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засіданні (згідно повідомлення ПАТ «Укрпошта» повістка вручена особисто 29.08.2025) до суду не з`явився, своїм правом на надання пояснень не скористався, заяв і клопотань до суду не подав.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, у письмових заявах просили розглядати справу за їхньої відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Встановлено, що факт ДТП підтверджується Електронним європротоколом № C9D5224BAB85 та Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, зі змісту яких слідує, що ДТП відбулось з вини ОСОБА_2 водія автомобіля «IVECO 75E19» державний номер НОМЕР_2 . В змісті повідомлення про ДТП було схематично відображено місце зіткнення автомобілів та їх положення на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу марки «IVECO 75E19», д.н.з. НОМЕР_2 , з 09.07.2020 є ОСОБА_3 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником транспортного засобу марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , з 06.11.2019 є ОСОБА_1 (а.с. 18).

Позивач звернулася до ПрАТ СК «Інтер Поліс» із заявою на виплату (страхового) відшкодування, сума страхового відшкодування ОСОБА_1 зазначена в розмірі 79500,00 грн.

Відповідно до наданого позивачем скріншоту зазначено: «Зарахування PrAT SK «INTER-POLIS» Strakh.vidshk doh.OSTsPVVNTZ № EP-218810448 vid 08.01.2024 r. strahovyi akt №2035/14523/59/24 vid 01.11.2024 r. Ne po tender. Bez PDV в сумі 55 000.00 грн. Зарахування відбулось успішно на карту 4149…. …. 8595.

Виплату страхового відшкодування в розмірі 55000 грн. та її отримання позивачем ОСОБА_1 і представником ПрАТ СК «Інтер-Поліс» не оспорюється.

Згідно з ремонтною калькуляцією №061124 від 06.11.2024, вартість ремонту автомобіля марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 182916.76 грн. Встановити виконавця даної калькуляції з матеріалів справи не можливо (а.с. 23-24).

Відповідно до копії заяви підписаної ОСОБА_4 30.10.2024, який керував автомобілем BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 в момент дорожньо-транспортної пригоди слідує, що суму страхового відшкодування у розмірі 55 000,00 грн. за пошкоджений 16.08.2024 року автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 погоджено та після виплати страхового відшкодування претензій до ПрАТ СК «Інтер-Поліс» мати не будуть.

01.11.2024 ПрАТ «СК ««Інтер-Поліс» складено страховий акт №2035/14523/59/24 на підставі якого здійснено виплату страхового відшкодування за ремонт автомобіля, належного потерпілій ОСОБА_1 , в розмірі 55 000,00 грн., що підтверджується змістом платіжної інструкції №6798 від 01 листопада 2024 року (а.с. 54-55).

01.04.2025 представником позивача на адреси відповідачів ПрАТ СК «Інтер-Поліс» та ОСОБА_2 рекомендованими листами надіслано Заяви-вимоги про виплату завданої шкоди внаслідок ДТП.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1 цієї ж статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Як регламентовано пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником/страхування відповідальності (пункт 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України).

Спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон, в редакції яка діяла на момент виникнення цивільних правовідносин).

Пунктом 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999

ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону № 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV).

01.11.2024 року ПрАТ СК «Інтер-Поліс» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 55000,0 грн., що підтверджується позивачем у позовній заяві та не заперечується сторонами.

Грошові кошти ОСОБА_1 отримала, достовірно знала, що це кошти страхового відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, однак жодних заперечень щодо його розміру до виготовлення калькуляції та можливого проведення ремонту страховику не висунула.

Крім того, суд враховує, що позивач не зверталася до відповідача із заявою про незгоду із визначеною ПрАТ СК «Інтер-Поліс» сумою страхового відшкодування та не повідомляла страхову компанію про незгоду з розміром одержаного нею страхового відшкодування, необхідності проведення огляду пошкодженого майна з метою уточнення розміру завданих збитків, призначення експертизи, дослідження тощо.

Щодо доведеності розміру матеріальної шкоди суд зазначає.

У даній справі, позивач на обґрунтування розміру матеріальної шкоди надав суду копію Калькуляції ремонту № 061124 від 06 листопада 2024 року, підготовлену на замовлення позивача.

Разом з тим, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 (з відповідним змінами). Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі №753/21177/16-ц, від 30 червня 2020 року по справі №200/12295/17, від 03 червня 2021 року по справі №461/2217/19.

Оцінка майна має здійснюватися з урахуванням Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, яким визначено загальні засади. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року по справі №753/3055/18, від 19 травня 2021 року по справі №523/17998/17.

У випадку, якщо ж звіт про оцінку транспортного засобу складений взагалі без його огляду, такий звіт є не належним доказом у справі (п.45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі №752/16797/14-ц).

Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не містить визначення терміну калькуляція. В той же час згідно загального змісту даного Закону, калькуляцією є обчислення (розрахунок) собівартості одиниці продукції, виконаних робіт або наданих послуг, за елементами витрат та по суті, являється документально оформлений бухгалтерський розрахунок витрат у грошовому виразі. Відповідно калькуляція є внутрішнім бухгалтерським розрахунком та не являється навіть первинним документом.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заподіяної в ДТП матеріальної шкоди в більшому розмірі, оскільки Калькуляція ремонту № 061124 від 06 листопада 2024 року не є належним доказом так як є лише суб`єктивною думкою невідомого виконавця та яка складена без огляду транспортного засобу за участі сторін, не містить даних про особу яка її складала та кваліфікація цієї особи нічим не підтверджена. Також відсутні докази, що вказаний ремонт проводився саме за наслідками ДТП, яка відбулась більше двох місяців потому, а саме 16.08.2024 року. Доказів понесених витрат на проведений ремонт суду також не надано.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що ПАТ Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» виконало свої обов`язки, як страховик, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV у повному обсязі, сплативши власнику автомобіля BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 , завдану внаслідок ДТП майнову шкоду у межах ліміту відповідальності, що передбачений полісом обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Розмір завданої шкоди в сумі 182916,76 грн., перевищення вартості відновлювального ремонту суми страхової виплати або ліміту відповідальності страховика, позивачем належними доказами не доведено, що виключає можливість задоволення позову як в заявленій частині до страховика так і винуватця ДТП, відповідальність якого була застрахована.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування шкоди є недоведеними та задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Також судом враховану позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) та Серявін та інші проти України (пункт 58): а саме те, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Оскільки за наслідками розгляду справи встановлено не доведеність позивачем розміру заподіяних збитків, що є предметом позову і є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, суд не надає оцінку іншим доводам позивача.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позову, на підставі ст.. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на сторону позивача.

Щодо клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, заявлене представником відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» суд зазначає наступне.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Доказів понесених витрат, або заяви поданої до проведення судових дебатів, про їх надання, матеріали справи не містять, а тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 265, 268, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС», ОСОБА_2 третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 22 жовтня 2025 року.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК