ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2476/23

Провадження № 22-ц/820/1519/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Демчук В.М.

за участю: позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування рішень органу місцевого самоврядування, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2025 року (суддя Андрощук Є.М.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарги, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначав, що 02 листопада 1994 року рішенням Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №204 п.1 йому було виділено 0.10 га земельної ділянки для індивідуального будівництва в районі вул. Урицького.

20.09.1995 рішенням Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №179 п.7 йому додатково було виділено 200 кв.м. земельної ділянки по АДРЕСА_1 без права забудови.

Відповідно до зазначених вище рішень, рішенням Старокостянтинівської міської ради від 19.11.1997 виділені земельні ділянки передані у власність ОСОБА_1 0,10 га - для обслуговування житлового будинку та 0,02 га - для ведення підсобного господарства. На підставі рішення міської ради, 10.08.1998 позивачу видано державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ №02810, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1611.

Вказує, що з часу виділення вищевказаної земельної ділянки, він безперешкодно її використовує в особистих цілях. В квітні-травні 2021 року на його земельній ділянці невідомі йому особи встановили межові знаки посередині земельної ділянки. Для з`ясування обставин встановлення межових знаків він звернувся до землевпорядної організації і виявилося, що існують рішення Старокостянтинівської міської ради від 27 липня 2012 року №17 п.8 та п.9 про надання земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розміром, кожній по 850 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 з передачею цих земельних ділянок у власність вказаних осіб.

На думку позивача, передача земельних ділянок Старокостянтинівською міською радою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відбулась з порушенням норм чинного законодавства, з порушенням його прав як власника земельної ділянки, оскільки передача земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відбулась без обов`язкового погодження, підписів суміжних землекористувачів та погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами і дані земельні ділянки накладаються на його земельну ділянку, чим перешкоджають здійсненню його права власності на належну позивачу земельну ділянку.

Враховуючи викладене вище, позивач просив суд скасувати п.8 рішення №17 25 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 27 липня 2012 року «Про надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_2 , та надано безкоштовно у власність ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_2 »; скасувати п. 9 рішення №17 25 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 27 липня 2012 року «Про надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_3 , та надано безкоштовно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_3 ».

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2025 року позов задоволено. Скасовано п.8 рішення №17 25 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 27 липня 2012 року «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_2 , надання безкоштовно у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 850 м. кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_2 ».

Скасовано п. 9 рішення №17 25 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 27 липня 2012 року «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_3 , надання безкоштовно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_3 ».

Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, з кожного по 4079,45 грн судових витрат на користь ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідачкою за якими є ОСОБА_2 , остання подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому, посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, неврахування правових висновків Верховного Суду.

Вказує, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,12 га за адресою АДРЕСА_4 з тих підстав, що рішенням виконавчого комітету від 02.11.1994 йому виділено земельну ділянку в районі АДРЕСА_5 , а не по АДРЕСА_4 .

Зазначає, що з отриманої інформації від міської ради дізналась, що зазначене у державному акті на право приватної власності на землю позивача рішення Виконкому Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 19.11.1997 № 117 п. 5, про нібито передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,12 га, не приймалось взагалі та не існує.

Наявне лише рішення Виконкому Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 19.11.1997 № 117 п. 5, яке стосується надання дозволу жителям АДРЕСА_6 на розчистку струмка та розчистку території, яка прилягає до нього (по АДРЕСА_6 ). Тобто, ОСОБА_1 , на її думку, не надав доказів того, що йому рішенням сесії Старокостянтинівської міської ради (на той час Старокостянтинівської міської ради народних депутатів) передано у приватну власність земельну ділянку (як один цілий об?єкт загальною площею 0,12 га за адресою провулок АДРЕСА_4 ).

Водночас, зазначає, що нею подано всі документи про правомірність отримання у приватну власність земельної ділянки, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_3 .

Вважає, що оскільки ОСОБА_1 не є належним та законним власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , він і не мав підстав вимагати усунути йому перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою з боку скаржниці, як власниці земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 шляхом скасування рішення Старокостянтинівської міської ради.

Звертає увагу апеляційного суду на свої наміри звернутися до місцевого суду із позовом про скасування (визнання недійсним) державного акту право приватної власності на землю серії XM № 02810 на ім?я ОСОБА_1

ОСОБА_4 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, за якими відповідачкою є вона, також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому, посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, неврахування правових висновків Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 аналогічні доводам апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 серпня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу залишено без задоволення, відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу залишено без розгляду.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 , представник відповідачки ОСОБА_4 адвокат Костик О.М. підтримали апеляційну скарги.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив апеляційні скарги залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент передачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у власність земельних ділянок 27.07.2012 площею по 850 кв.м. кожній, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 , відповідно, вони не були вільними, так як частина земельних ділянок належала на праві приватної власності ОСОБА_1 , а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування рішень органу місцевого самоврядування.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись в повному обсязі виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №204 п-І від 02.11.1994 «Про виділення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку», виділено ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,10 га, в районі АДРЕСА_5 (а.с. 9 т. 1)

Рішенням Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №179 п-7 від 20.09.1995 «Про додаткове виділення земельної ділянки», виділено додатково ОСОБА_1 додатково 200 кв.м. земельної ділянки по АДРЕСА_1 без права забудови. (а.с. 10 т. 1)

10.08.1998 позивачу ОСОБА_1 видано Державний акт на право приватної власності на землю серія ХМ 02810 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , площею 0,12 га, для обслуговування житлового будинку, та ведення підсобного господарства, на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради за №117 п.5 від 19.11.1997 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1611. (а.с. 11 т. 1)

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №117 від 19.11.1997 п. 3, передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), особистого підсобного господарства, садівництва, городництва громадянам міста, згідно Списку під номером 70 ОСОБА_1 0,12 га.

Відповідно до п.8 рішення №17 25 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 27 липня 2012 року, затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_2 та надано безкоштовно у власність ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_2 . (а.с. 7 т. 1)

У Державному земельному кадастрі здійснена державна реєстрація земельної ділянки, кадастровий номер :10:001:0002, що розташована по АДРЕСА_2 . (а.с. 12 т. 1)

27.01.2014 ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0002, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_2 та здійснила державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. (а.с. 75-76 т. 1)

Також, згідно з п. 9 рішення №17 25 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 27 липня 2012 року, затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_3 та надано безкоштовно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_3 .

У Державному земельному кадастрі здійснена державна реєстрація земельної ділянки, кадастровий номер :10:001:0050, що розташована по АДРЕСА_3 . (а.с. 13 т. 1)

19.12.2012 ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0050, що розташована по АДРЕСА_3 . (а.с. 57 т. 1)

За договором дарування земельної ділянки від 12 листопада 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Вакарєвою О.В. за №2425, ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_5 прийняв у власність дарунок - земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0050, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_3 . (а.с. 42 т. 1)

21.11.2021 за ОСОБА_5 здійснена державна реєстрація права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0050, площею 850 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_3 . (а.с. 43 т. 1)

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи №235/24-26 від 20.12.2024, за допомогою програмного забезпечення Digitals, було оброблено дані геодезичного знімання і вирахувано площу фактичного користування ОСОБА_1 , яка становить 0,1202 га. Співставивши фактичні розміри земельної ділянки із розмірами земельної ділянки із державного акту на право приватної власності на землю серія ХМ №02810, що належить ОСОБА_1 , враховуючи середньоквадратичну похибку встановлено, що розміри відповідають.

Фактичний розмір земельної ділянки ОСОБА_2 становить 0,0850 га та відповідає відомостям із Поземельної книги на земельну ділянку кадастровий номер :10:001:0050 та державному акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №678913. Земельна ділянка, кадастровий номер :10:001:0050, яка належить ОСОБА_2 (відповідно до договору дарування земельної ділянки від 20 листопада 2021 року ОСОБА_2 передала земельну ділянку безоплатно у власність ОСОБА_5 ) має конфігурацію правильного прямокутника та площу 0,0850 та. Площа накладання (нашарування) земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_1 складає 0,0191 га.

Фактичний розмір земельної ділянки ОСОБА_6 становить 0,0850 га та відповідає відомостям із Поземельної книги на земельну ділянку, кадастровий номер :10:001:0002, та Проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, наданої для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_4 , розташованої в АДРЕСА_2 . Земельна ділянка, кадастровий номер :10:001:0002, яка належить ОСОБА_4 має конфігурацію правильного прямокутника та площу 0,0850 га. Площа накладання (нашарування) земельної ділянки ОСОБА_4 на земельну ділянку ОСОБА_1 складає 0,0047 га.

Щоб усунути виявлені недоліки і привести їх у відповідність до геодезичних норм потрібно виправити координати поворотних точок меж земельних ділянок, що в свою чергу може призвести до зміни конфігурацій земельних ділянок та їх площ. (а.с. 184-196 т. 1)

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини 1 і 2 статті 5 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої, другої ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Нормами частини першої статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частин першої, другої статті 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Водночас ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених вимог (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 просив суд усунути перешкоди у користування земельною ділянкою шляхом скасувати рішення органу місцевого самоврядування, якими затверджено проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність відповідачів. Проте, такі вимоги не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призведе до поновлення порушеного права позивача та до відновлення володіння ним земельною ділянкою в цілому, з врахуванням того, що рішення органу місцевого самоврядування вичерпали свою дію, оскільки відповідачкою ОСОБА_4 було отримано свідоцтво про право власності на земельну ділянку, здійснена відповідна реєстрація прав на неї, відповідачкою ОСОБА_2 отримано на підставі рішення органу місцевого самоврядування державний акт на землю, в подальшому, належна їй земельна ділянка відчужена за договором дарування земельної ділянки та право власності зареєстровано на земельну ділянку за новим власником. Крім того, земельна ділянка, кадастровий номер :10:001:0050, та земельна ділянка, кадастровий номер :10:001:0002, існують як об`єкти цивільних прав, з відповідними площами, з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо них правами.

З врахуванням викладеного, задоволення таких вимог потребуватиме нового звернення до суду з реальним відновленням порушених прав. Відповідно, обрання позивачем неефективний способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

А тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

А тому, з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідачів підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при подачі апеляційної скарги, в розмірі по 1610 грн 40 коп кожній.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1610 грн 40 коп судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1610 грн 40 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: Л.М. Грох

О.І. Талалай