ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з цією заявою.

В обґрунтування її вимог ОСОБА_1 зазначає, що із серпня 2022 року по грудень 2024 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 та проживала разом з ним.

Також повідомляє, що у лютому 2025 року вона придбала квартиру по АДРЕСА_1 . Спочатку вони зі своїм колишнім чоловіком проживали разом за по АДРЕСА_2 , а потім ОСОБА_2 попросився тимчасово пожити окремо у квартирі по АДРЕСА_3 , оскільки він не має власного житла, але перебуває на квартирному обліку як колишній військовослужбовець.

До окремого проживання його спонукали періодичні зустрічі з іншою жінкою, яка має алкогольну залежність та постійно просить у нього гроші, особливо після отримання ним пенсії, яка становить більше 20 тисяч гривень. Гроші витрачаються на алкоголь та особисті розваги, а йому потім не вистачає на забезпечення базових потреб, він постійно вимагає кошти на продукти цигарки алкоголь та інше. Водночас жодного разу не надавав кошти на оплату комунальних послуг та купівлю необхідних йому ліків.

Заявник зазначає, що ОСОБА_2 систематично зловживає алкоголем та вживає інші наркотичні речовини, про які він відверто розповідає. Заявниця повідомляє, що він їх вживає і, можливо, зберігає у квартирі, оскільки вона бачила на столі незрозумілі їй речі, а саме: лампочки зі слідами кіптяви, різні трубки, маленькі пусті пакети на застібках, та відчувала незрозумілий дивний хімічний запах, коли приходила до нього у квартиру.

ОСОБА_1 повідомляє, що добре ставилась до ОСОБА_3 , бо розуміла, що він має психіатричне захворювання, перебуває на обліку у психіатра, проходив стаціонарне лікування у закладах психіатричної та наркологічної допомоги. Розуміє, що він отримав травми під час захисту нашої держави від російської агресії, але зараз його неадекватна поведінка загрожує її життю та життю її близьких. Його стан із кожним днем стає тільки гірше, а поведінка неадекватною. Від лікування у стаціонарі він відмовляється, хоча має направлення у заклади з надання психіатричної допомоги.

У березні 2025 року (у ніч з 7 на 8 березня) вона вимушена була викликати поліцію через його неадекватну поведінку, яка загрожувала її життю та здоров`ю. Також викликала поліцію 27 березня. За цим викликом також викликався додатковий наряд поліції, бо ОСОБА_3 був під дією алкоголю та наркотичних речовин, дуже агресивно поводився, погрожував ножем та фізичною розправою.

У супроводі наряду поліції його за наявним у нього направленням відвезли до КНП Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», але він відмовився від лікування та повернувся додому.

Улітку, 14.07.2025, коли заявниця вчергове передавала ОСОБА_3 гроші та продукти харчування, перебуваючи на вхідних сходах до будинку по АДРЕСА_3 , він у присутності свідків у неадекватному стані, розмахуючи руками та тримаючи у руці ножиці, наніс їй поранення (маленький поріз руки). Вона встигла зреагувати та трохи відійти назад, в інакшому разі травма могла бути більш критичною.

Заявник зазначає, що вона отримала фізичну та сильну психологічну травму, оскільки ОСОБА_3 має тяжкі інфекційні хвороби, про які він знає та свідомо уникає лікування.

14.10.2025 року ОСОБА_2 несподівано напав на неї біля магазину по АДРЕСА_3 , схопивши її за шию та погрожуючи фізичною розправою, сказавши що вб`є її. Під час нападу на неї ОСОБА_3 мав чіткі ознаки алкогольного та наркотичного сп`яніння. Після того як вона викликала поліцію, ОСОБА_2 втік. Згодом з`ясувалось, що він побіг до будинку, де вона проживає зі своєю мамою. До її приїзду додому ОСОБА_3 в агресивному нестабільному стані та з предметом, що схожий на ніж, перебував у її будинку, лаявся, проявляв нездорову жестикуляцію та говорив нерозбірливо про неіснуючі речі, людей та ситуації, чим дуже налякав матір заявниці, яка є особою похилого віку. В цей день він також кидався на наряд поліції, а також видав поліцейським наявні у нього ніж, скляну трубочку для паління, маленьку залізну коробочку з невідомою речовиною. Під час спроби втечі йому стало зле, бригада швидкої допомоги встановила факт передозування наркотичними речовинами. Ця обставина підтверджена лікарями медичної установи, куди він був доставлений для надання екстренної медичної допомоги.

17.10.2025 у вечірній час, близько 22:00, ОСОБА_2 повторно приїхав на таксі до помешкання заявниці у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння та знову почав її штовхати, погрожувати фізичною розправою та вимагати кошти.

Заявник повідомляє, що ОСОБА_2 постійно дзвонить по телефону, просить кошти у її родичів та друзів. Спочатку вони всі йому допомагали як колишньому військовому, ставились з повагою та розумінням до його стану, але ОСОБА_3 бажає щоб це було на постійній основі, бо він так звик. Нажаль, всі надані йому гроші не йдуть за потрібним призначенням (харчування, ліки, комунальні послуги), а витрачаються на алкоголь та наркотичні речовини.

Також заявник вказує, що ОСОБА_2 з`являється без її дозволу у різний час доби до її будинку у стані сильного алкогольного та наркотичного сп`яніння, маючи при собі великого ножа, і вчиняє стосовно неї як колишньої дружини домашнє насильство, яке полягає у словесних образах, що супроводжуються нецензурною лайкою, розповідає нісенітниці про те, що за ним стежать, проти нього йде змова.

У зв`язку із цим заявник звернулася до суду та просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців, яким визначити обмеження, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , наближатися на відстань 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , місця її реєстрації.

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 24 жовтня 2025 року відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду у порядку окремого провадження із викликом учасників справи на 27 жовтня 2025 року о 12 годині 20 хвилин.

Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою заінтересованій особі запропоновано подати письмові пояснення щодо заяви з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

У судовому засіданні заявник надала пояснення аналогічні змісту заяви, просила задовольнити її вимоги повністю з підстав, що викладені у ній. На запитання суду повідомила про те, що ОСОБА_2 до сьогоднішнього дня проживає у належній їй на праві власності квартирі, оскільки виселити вона його не може, бо шкода його. Також зазначила, що на прохання та вимоги ОСОБА_2 вона систематично надає йому гроші, постійно опікується всіма його справами (оформлення пільг, квартобліку, банківські справи, пенсійні питання), контролює приймання ним призначених йому медикаментів, які періодично приносить йому за місцем його мешкання, а решту тримає у себе для контролю, також носить йому продукти харчування. Зазначила, що має від нього генеральну довіреність на вчинення нею будь-яких дій від імені ОСОБА_2 .

Крім цього, повідомила, що систематично приходить до ОСОБА_2 за місцем його проживання у належній їй квартирі, куди приносить йому всі необхідні йому речі, знімає показники лічильника. Також між ними постійно відбувається спілкування по телефону, зазвичай пов`язане із його проханням надати йому гроші, проте вона постійно бере телефон та відповідає на телефонні дзвінки. Останній дзвінок від нього був пізно ввечері 26.10.2025. ОСОБА_2 попросив у неї гроші і вона попросила знайомих йому їх перерахувати. На запитання суду повідомила, що не відмовляє йому, оскільки боїться, що він їй зашкодить. До поліції з приводу агресивної поведінки ОСОБА_2 вона зверталась в березні, у липні та двічі у жовтні 2025 року. Оскільки їй шкода колишнього чоловіка, то вона забирала заяви, не забрала лише за 14 та 17 жовтня 2025 року. Після того, як поліцейські виявили у нього речі, які можуть свідчити про вживання ним наркотичних речовин, вона почала боятись за своє життя, оскільки їй пояснили наслідки такого вживання. Крім того, ОСОБА_2 17.10 їй погрожував фізичною розправою. Також зазначила, що ОСОБА_3 постійно носить при собі ножа чи інші небезпечні предмети. Про це вона знала завжди, бо він постійно так робив протягом багатьох років. Він говорив, що він військовий і йому так треба. Після того як він брав участь в АТО та проходив службу в ЗСУ з 2022 року, а також після отриманих ним поранень, йому показане медичне лікування, від якого ОСОБА_2 категорично відмовляється. У зв`язку із цим та погіршенням його стану здоров`я вона почала переживати та вирішила, що потрібно щось робити для власного захисту. Причиною такого її рішення зазначає зміни у його поведінці (вживання алкоголю та наркотичних речовин, припинення лікування) та її переконання, що така його поведінка може мати трагічні наслідки. У нього останнім часом почались змішані марення, на нього скаржаться сусіди та знайомі.

17.10.2025 року поїхала до будинку, де мешкає ОСОБА_2 , оскільки їй зателефонувала працівниця розташованого біля цього будинку магазину ОСОБА_4 і хотіла їй повідомити про його поведінку. Вона не вбачала загроз для себе у такій поїздці, адже не мала наміру йти до помешкання ОСОБА_2 , але він зненацька підскочив до неї. Останній раз у його помешканні вона була у жовтні 2025 року, приносила продукти харчування, після 17.10.2025 року вона до нього не приходила.

На запитання суду повідомила, що підставою для звернення до суду з цією заявою стало те, що її тривожать наслідки вживання ОСОБА_2 наркотичних речовин, однак вона не повідомляла компетентним органам про ті речі, які вона бачила за місцем його мешкання, оскільки точно не знала, що то є. На теперішній час у відділенні поліції перебувають на розгляді лише дві її заяви від 14 та 17 жовтня 2025 року.

На запитання суду повідомила, що просить суд заборонити йому наближатись до місць її мешкання та реєстрації, але не просить заборонити їй телефонувати, бо в цьому немає необхідності і вона продовжує з ним спілкування, останні раз розмовляли по телефону вчора. Вона хоче допомогти ОСОБА_2 пролікуватись і хвилюється, що з ним щось трапиться. Відповідає на дзвінки, бо переживає за нього, але вже готова припинити з ним будь-які контакти. Вважає, що обмежувальний припис її захистить, оскільки вона зможе сказати ОСОБА_2 , що вона захищена на юридичному рівні і він не має права до неї наближатись.

На запитання суду спочатку повідомила про те, що телефон ОСОБА_2 вчора заблокувала, але потім сказала, що це неправда і вона не може підтвердити вчинення такої дії.

Вона хоче взяти в суді обмежувальний припис, піти з ним до ОСОБА_2 та повідомити йому, що він не має права до неї наближатись.

У поліцію щодо вимагання ОСОБА_2 у неї грошей вона не зверталась. Постійно контактує з військовими командирами ОСОБА_2 , радиться про подальші дії, повідомляє про його поведінку. Вживає заходи до ОСОБА_2 з урахуванням отриманих порад.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Також про належне повідомлення відповідача свідчать відомості з веб-порталу судової влади України щодо оприлюднення ухвали суду про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Відповідно до приписів ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Враховуючи короткі строки розгляду справи, належне повідомлення учасників про розгляд справи, а також те, що їх неявка не перешкоджає розгляду заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності ОСОБА_2 .

Заслухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке.

Згідно з відомостями паспорта громадянина України ОСОБА_1 у період з 2022 по 2008 перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_5 .

Згідно з відомостями паспорта громадянина України ОСОБА_2 з 31.12.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 .

Відповідно до відомостей свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) шлюб між чоловіком ОСОБА_2 та дружиною ОСОБА_1 розірвано 27 листопада 2024 року, актовий запис №90.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер 413443847 від 14.02.2025, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира площею 30,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відомостями електронного направлення №6810-2469-5258-7177 від 26.02.2025, ОСОБА_2 видано направлення на госпіталізацію, послуга: Р67010, стаціонарне лікування у закладі з надання психіатричної допомоги.

Згідно з відомостями електронного направлення №1747-7820-5654-7269 від 14.03.2025, ОСОБА_2 видано направлення на госпіталізацію, послуга: Р67010, стаціонарне лікування у закладі з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до довідки, виданої Фастівською багатопрофільною лікарнею інтенсивного лікування «Поліклініка» №122 від 26.08.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до лікаря психіатра КНП ФМР «Фастівської БЛІЛ» за мед. допомогою звертався. Приймає медикаментозне лікування по теперішній час.

Згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області № 24958 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 14.10.2025 надійшло повідомлення ОСОБА_1 , про те, що її колишній чоловік буянить, погрожує словесно фізичною розправою.

Згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області № 25164 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 17.10.2025 надійшло повідомлення ОСОБА_1 , про те, що її колишній чоловік погрожує, штовхається.

Також заявниця подала до суду результатів досліджень лабораторії «Сінево» від 10.02.2025 стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Нормативно-правове обґрунтування.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно із пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 згаданого Закону, домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 6 частини 1 статті 1 Закону, кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Згідно з п. 8 частини 1 статті 1 Закону, особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону, оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків.

Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що обмежувальний припис є формою судового реагування на факти вчинення домашнього насильства чи погрози його застосування, що застосовується до кривдника на визначений законом строк та на підставі оцінки ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) висловив висновок про те, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Отже, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

На підставі відомостей поданої до суду заяви суд встановив, що заявник стверджує про те, що наразі стосовно неї здійснюється домашнє насильство (у формі фізичного та психологічного насильства), а саме: її колишній чоловік ОСОБА_2 , з яким вони проживають окремо та який тимчасово мешкає у належній їй на праві власності квартирі, вимагає у неї та її друзів, родичів гроші, без попередження у будь-який час доби приїздить до її помешкання та веде себе агресивно, вчиняє домашнє насильство (у формі психологічного та економічного насильства). Повідомляє про випадки наявності у нього при собі предмета, схожого на ніж, ножиць, а також про зловживання ним алкоголем та наркотичними речовинами.

Також повідомляє суду про те, що у зв`язку із такою поведінкою ОСОБА_2 вона неодноразово викликала поліцію. Крім цього, повідомила суду про те, що має генеральну довіреність від ОСОБА_2 на ведення всіх його справ, часто приходить за місцем його проживання, приносить продукти харчування, контролює прийом ним ліків, частину яких тримає у себе і час від часу приносить ОСОБА_2 .

Також заявник пояснила у судовому засіданні про те, що вона хоче взяти у суді обмежувальний припис, піти з ним до ОСОБА_2 та повідомити йому, що він не має права до неї наближатись.

З огляду на це суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом у постановах від 09.06.2022 у справі №216/4309/21 та від 16.11.2022 у справі № 214/4179/221, згідно із якою самі по собі звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства.

Під час розгляду справи за заявою ОСОБА_1 суд встановив, що заявник не надала до заяви докази на підтвердження відомостей, про які вона зазначає як підставу звернення до суду.

Також суд враховує, що заявник не надала суду докази вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства (психологічного, економічного, фізичного), про яке вона зазначає у заяві, а також того які наслідки такого насильства настали і яка вірогідність того, що насильство має продовжуватися у майбутньому, що є підставою для видачі обмежувального припису.

Такі докази не надані та про їх існування не повідомлено суду у судовому засіданні.

Водночас заявник повідомила суду інформацію, яка свідчить про те, що вона самостійно зі сталою періодичністю приходить за місцем мешкання ОСОБА_2 , який мешкає у належній їй на праві власності квартирі та якого виселяти вона не має наміру, бо шкодує його та намагається йому допомагати у всіх його справах. Вона не намагалась у будь-який спосіб припинити контакт з ОСОБА_2 .

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення домашнього насильства відповідно до Закону.

Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Суд, у відповідності до ст. 2 ЦПК України, ухвалюючи рішення, повинен керуватись завданнями цивільного судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями у судовому процесі, серед яких верховенство права, що є широким поняттям та включає в себе і інші елементи правосуддя.

Отже, з урахуванням наведених правових норм та правових висновків Верховного Суду, суд констатує, що визначальним є встановлення того факту, що мало місце домашнє насильство чи погроза його застосування до потерпілого, вчинене кривдником, який перебуває у визначеному законом специфічному правовому зв`язку з потерпілим, а аналіз наявних ризиків свідчить про високу вірогідність вчинення чи продовження домашнього насильства у будь-якому прояві.

Рішення про видачу обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Тому для обмеження права особи (кривдника) необхідним є встановити ризики, які несе його поведінка для постраждалої особи.

Вирішуючи справу суд не може перебирати на себе повноваження інших осіб, уповноважених законом на проведення оцінки таких ризиків та на власний розсуд заміщувати їх результати власними судженнями чи домислами. Виключно на підставі форми оцінки ризиків, складених уповноваженою особою, у якому міститься ступінь загрози для постраждалої особи, суд може прийняти відповідне рішення та визначити необхідний для захисту останньої обсяг заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, встановивши при цьому тривалість обмеження таких прав чи виконання обов`язків.

Натомість у цій справі заявниця не вказала, а суд не встановив обставин та доказів на їх підтвердження, які б дали суду можливість з`ясувати наявність ризиків та свідчили б про необхідність (чи можливість) застосування обмеження у виді обмежувального припису.

Проаналізувавши наведене у сукупності, суд вважає недоведеним факт вчинення ОСОБА_2 протиправних дій стосовно заявниці. Також суд не встановив ризиків, які б свідчили про високу вірогідність вчинення чи продовження домашнього насильства у будь-якому прояві.

З огляду на це суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані із розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

Судові витрати, пов`язані із розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене та проголошене 27.10.2025 року.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - невідомо, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .