Провадження № 2-о/344/466/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Солонинко С.А.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 16.10.2025 звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , в якій просила встановити на строк 6 (шість) місяців такі заходи тимчасового обмеження її прав: заборонити наближатися на відстань менше 300 м до місця її проживання та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що із ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний момент у суді перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. З червня 2025 року вони не проживають разом. Дитина проживає із заявником. За час спільного проживання, чоловік систематично вчиняв щодо неї домашнє насильство психологічного характеру, залякував її, намагався виламати зачинені двері. 20.06.2025 ОСОБА_2 повторно вчинив насильство, після чого вона забрала сина та переїхала до родичів. З цього часу вони не проживають разом, однак ОСОБА_2 продовжує її переслідувати, телефонує, надсилає повідомлення образливого характеру у месенджері, чим продовжує вчиняти щодо неї психологічне насильство. 28.08.2025 заявник звернулася до поліції щодо вчинення ОСОБА_2 вищевказаних дій. Заявник переконана, що є вірогідність продовження та повторного вчинення психологічного насильства щодо неї, а тому заявниця просить суд видати обмежувальний припис.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала, пояснила, що разом із ОСОБА_2 у шлюбі 3 роки, у них є малолітній син. ОСОБА_4 разом у його будинку. Чоловік систематично вчиняв відносно неї психологічне насильство, ображав нецензурними словами, кричав, говорив що вона прийшла на все готове, не вдячна за все що він для неї робить, читає її переписку в телефоні та підозрює її у зраді. 20.06.2025 чоловік повторно вчинив насильство, після чого вона забрала сина та переїхала до родичів. Вона заблокувала його номер телефону щоб з ним не спілкуватися, проте, ОСОБА_2 пише та телефонує до її батьків, брата, друзів. Заявник не витримує такого психологічного насильства з боку чоловіка, а тому просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дійсно у них із дружиною виникали конфлікти під час спільного проживання. Розповідає, що дружина прийшла до нього у будинок на все готове, вона ні в чому не мала потреби, оскільки він матеріально її забезпечував. Проте, дружина почала вести переписку із своїми колишніми хлопцями, кудись їздила (демонструє переписку та фото з телефону дружини). Надаючи пояснення в суді, ОСОБА_2 декілька разів вибачається перед ОСОБА_1 , проте не конкретизуючи за що саме, та одразу після таких вибачень переходить до звинувачень (утримував, прийшла без нічого, не вдячна, зрада та ін.). Вказане повторюється. Зокрема розповідає, що привозив до ОСОБА_5 та сина 4 сумки продуктів та гроші для сина, а вона навіть не подякувала. Попри все вважає, що їхню сім`ю можна зберегти, переживає за побачення із сином. Окрім того, долучив до матеріалів справи письмові пояснення його матері, яка просить відшкодувати шкоду, яку ОСОБА_6 спричинила виламавши двері, та повернути викрадені нею 100 євро. Також долучив переписку із братом та батьками ОСОБА_5 . Просив суд відмовити у задоволенні заяви.

Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши докази у справі вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із пояснень сторін встановлено, що із 20.06.2025 сторони не проживають разом. Малолітній син проживає разом із матір`ю у м. Івано-Франківськ.

Між сторонами на даний час вирішується питання щодо розірвання шлюбу.

Згідно психологічної характеристики психоемоційного стану ОСОБА_1 , проведеного 18.09.2025 Центром психологічної допомоги дітям «Серденько» встановлено, що стан ОСОБА_1 , характеризується вираженою тривожністю та легкими депресивними проявами, що пов`язані із триваючим психологічним тиском та погрозами з боку чоловіка. Потребує психологічної підтримки, правового захисту та забезпечення особистої безпеки, щоб стабілізувати емоційний стан, знизити рівень психотравмуючого впливу.

Матеріали справи містять переписку ОСОБА_2 із родичами ОСОБА_1 в яких він звинувачує її у подружній зраді, невдячності за все, що мала коли жила разом з ним.

Окрему увагу суд звертає на характер пояснень, які надавав ОСОБА_2 суду. Особливістю таких є наперед вибачення перед дружиною, без конкретики за що, а далі одразу перехід до звинувачень. В кінці чоловік як би прощає все дружині. Вказане повторюється в засіданні декілька разів.

За оцінкою суду, як безстороннього та неупередженого спостерігача, така манера спілкування чоловіка об`єктивно принижує гідність дружини та створює скриту атмосферу психологічного насильства, із спонуканням до каяття.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 вчиняє відносно ОСОБА_1 психологічне насильство, і є високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення такого насильства. Відтак, слід видати припис із встановленими обмеженнями, про які просить заявник, проте зменшити такий строк із 6 до 2 (двох) місяців. При цьому, суд враховує, що більш тривалий термін забороненого припису, при наявності у сторін малолітньої дитини, спричинить відсутності комунікації між подружжям, батьком та дитиною, що може мати негативні наслідки для сім`ї, її збереження та виховання дитини.

З приводу заборонено припису щодо дитини, то суд не встановив факт будь-якого прояву насильства батька щодо дитини, право батька у спілкуванні із дитиною даним рішенням не обмежується, проте при погодженні графіка спілкування батька з дитиною слід враховувати встановлені обмеження щодо спілкування із дружиною, та як варіант здійснювати таке погодження через третіх осіб (дідусі, бабусі, орган опіки та піклування). Таким чином, у встановленні забороненого припису щодо дитини слід відмовити.

В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 81, 89, 263, 264, 265, 350-5, 350-6, 350-8, п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому АДРЕСА_1 , в якому визначити йому тимчасові обмеження, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 2 (два) місяці;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо вона за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком строком на 2 (два) місяці;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 2 (два) місяці.

Про видачу обмежувального припису повідомити Івано-Франківський РУП ГУНП в Івано-Франківській області - для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23.10.2025.

Суддя Богдан АТАМАНЮК