Справа №464/7311/25
пр № 2-з/464/41/25
У Х В А Л А

22 жовтня 2025 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Бойко О.М.,

секретар судового засідання Білінська К.-М.Є.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його подання, шляхом накладення арешту на 6/7 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви покликається на те, що має намір звернутися до суду з позовом щодо визнання недійсним договору дарування 6/7 часток квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує на те, що 25.04.2025 року, ОСОБА_2 позичила у нього в борг грошові кошти у сумі 148 120 доларів США терміном до 25 лишня 2025 р. Також, 09 травня 2025 р. ОСОБА_2 позичила у борг у нього грошові кошти у сумі 38 160 доларів США терміном до 09 липня 2025 р., а всього у загальній сумі 186 280 доларів США. Станом на 17 жовтня 2025 р. ОСОБА_2 позичених грошових коштів йому не повернула, незважаючи на те, що вже пройшло більш як 3 (три) місяці з моменту коли позичені грошові кошти повинні бути повернуті. Натомість 25 лишня 2025 р. ОСОБА_2 подарувала 6/7 часток квартири на користь свого сина ОСОБА_3 . Вважає вчинений нею правочин фраундаторним, оскільки такий договір вчинений 25 липня 2025 р. у день настання зобов`язання про повернення коштів за розпискою, а вчинений лише з метою уникнення стягнення на її майно. Покликається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, оскільки у разі невжиття заходів майно в подальшому може бути відчужене, що ускладнюватиме виконання рішення у разі задоволення позову про визнання договору дарування недійсним, який він має намір подати.

Розгляд заяви згідно ст.153 ЦПК України здійснюється судом без повідомлення учасників справи.

Оглянувши матеріали долучені до заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорених прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову підставою подання такої є майбутнє заявлення позову про визнання договору дарування недійсним, у зв`язку із укладенням такого договору, особою у якої перед позивачем наявні грошові зобов`язання за договором позики. Обгрунтуванням існування загрози є можливість відповідача відчужити предмет договору, підтвердженням чого є оголошення про продаж квартири. Разом із тим, із змісту заяви та долучених документів вбачається, що предметом договору дарування є 6/7 квартири АДРЕСА_2 , що була подарована неповнолітньому ОСОБА_3 , натомість 1/7 частка вказаної квартири залишилась у власності ОСОБА_2 .

Із долученого до заяви скріншоту сайту ОLX вбачається наявність оголошення з пропозицією продажу 2-кімнатної квартири в ЖК «Пасічний», що по АДРЕСА_3 , однак, про продаж саме квартири АДРЕСА_4 у оголошенні не зазначено.

Крім того, зважаючи на те, що 6/7 квартири подаровано неповнолітній особі, відчуження такого майно не може бути здійснено його законними представниками без дозволу органу опіки та піклування (ст.ст.71, 224 Цивільного кодексу України). В свою чергу угода з майном дитини не може погіршувати її житлові умови чи іншим чином порушувати її інтереси, тому орган опіки надає дозвіл лише за умови, що угода не порушує права дитини та покращує або зберігає її житлові умови.

Відтак, твердження лише про потенційну, а не реальну загрозу відчуження майна не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Реалізація такого потенційного ризику не унеможливить виконання рішення суду, навіть у разі задоволення майбутнього позову, оскільки наслідком такого відчуження стане лише заявлення окремої позовної вимоги.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що на підтвердження факту існування боргових зобов`язань позивачем надано лише копію розписки про отримання значних сум коштів (148 120 та 38 160 доларів США), проте, відомості про пред`явлення позову про стягнення зазначеного боргу чи про наявність судового рішення про його стягнення, що б підтверджувало факт існування боргу, у заяві відсутні, відтак, суд не може в повній мірі перевірити наявність реального спору між сторонами.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що заява не містить достатніх даних про підстави для вжиття заходів забезпечення позову, визначених ч.2 ст.149 ЦПК України, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.149-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 15 днів з дня її проголошення.

Головуюча