УХВАЛА

24 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 752/5569/19

провадження № 61-12929ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , про відвід суддям Верховного Суду Фаловській Ірині Миколаївні та Сердюку Валентину Васильовичу у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, орган опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні неповнорідних брата і сестри та встановлення способів їхнього спілкування,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в спілкуванні, зустрічах (побаченнях) малолітнього ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_2 ;

визначити ОСОБА_2 такий спосіб спілкування, зустрічі (побачень) з малолітньою ОСОБА_2 : особисті зустрічі (побачення) кожного першого та третього вівторка місяця з 17 год 00 хв до 19 год 00 хв, кожної першої та третьої суботи місяця з 12 год 00 хв до 15 год 00 хв, кожного другого та четвертого понеділка місяця з 17 год 00 хв до 19 год 00 хв поблизу місця проживання в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності

ОСОБА_1 , без присутності матері - ОСОБА_4 та / або інших представників, членів сім`ї дитини зі сторони матері дитини, до досягнення малолітньою ОСОБА_2 десятирічного віку;

визначити такий порядок виконання рішення суду: зобов`язати ОСОБА_4 забезпечувати побачення ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_2 кожного першого та третього вівторка місяця з 17 год 00 хв до 19 год 00 хв, кожної першої та третьої суботи місяця з 12 год 00 хв до 15 год 00 хв та кожного другого та четвертого понеділка місяця з 17 год 00 хв до 19 год 00 хв поблизу місця проживання дитини в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення дитиною десятирічного віку.

Голосіївський районний суд міста Києва ухвалою від 30 травня 2019 року передав справу № 752/8869/19 за підсудністю до Суворовського районного суду міста Одеси.

Суворовський районний суд міста Одеси ухвалою від 03 вересня 2019 року залучив до участі у справі № 752/8869/19 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради як орган опіки та піклування.

Суворовський районний суд міста Одеси рішенням від 07 листопада 2019 року (у складі судді Дяченко В. Г.) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Не погодившись з рішенням Суворовського районного суду міста Одеси

від 07 листопада 2019 року, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Одеський апеляційний суд постановою від 10 вересня 2020 року (у складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Дрішлюка А. І.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2019 року залишив без змін.

Не погодившись з рішенням Суворовського районного суду міста Одеси

від 07 листопада 2019 року та постановою Одеського апеляційного суду

від 10 вересня 2020 року, ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , оскаржив їх в касаційному порядку.

Верховний Суд постановою від 09 лютого 2022 року (у складі колегії суддів Русинчука М. М., Антоненко Н. О., Дундар І. О., Коротуна В. М.,

Краснощокова Є. В.) касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та малолітньої доньки ОСОБА_2 , задовольнив частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-16596св20).

Одеський апеляційний суд ухвалою від 21 лютого 2023 року залучив до участі у справі № 752/8869/19 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5 .

Одеський апеляційний суд ухвалою від 07 березня 2023 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог щодо зазначення наступної адреси побачень ОСОБА_2 (якого представляє батько ОСОБА_1 ) з малолітньою ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Одеський апеляційний суд постановою від 07 березня 2023 року (у складі колегії суддів Погорєлової С. О., Заїкіна А. П., Таварткіладзе О. М.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2019 року змінив, виклав його мотивувальну частину у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Не погодившись з рішенням Суворовського районного суду міста Одеси

від 07 листопада 2019 року, ухвалою Одеського апеляційного суду

від 21 лютого 2023 року, ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 березня 2023 року та постановою Одеського апеляційного суду від 07 березня

2023 року, ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина

ОСОБА_2 та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , оскаржив їх в касаційному порядку.

Верховний Суд постановою від 05 грудня 2023 року (у складі колегії суддів: Фаловської І. М., Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Пророка В. В.,

Сердюка В. В.) касаційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та малолітньої дочки ОСОБА_2 , задовольнив частково. Рішення Суворовського районного суду міста Одеси

від 07 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 07 березня 2023 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції (провадження № 61-4199св23).

Суворовський районний суд міста Одеси рішення від 12 вересня 2024 року

(у складі судді Кремер І. О.) з урахуванням ухвали цього ж суду від 23 вересня 2024 року про виправлення описки позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та малолітньої дочки ОСОБА_2 , задовольнив частково.

Визначив ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні способи спілкування та зустрічі з неповнорідною малолітньою сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановив систематичні побачення та можливість вільного з нею спілкування:

кожну четверту неділю місяця з 11 год 00 хв до 15 год 00 хв - з визначенням місця зустрічі за погодженням сторін у місті Одеса у присутності батька ОСОБА_1 та матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4 .

Ухвалив при організації побачень враховувати розпорядок дня дітей, стан здоров`я, бажання дітей.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з рішенням Суворовського районного суду міста Одеси

від 12 вересня 2024 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 оскаржили його в апеляційному порядку.

Одеський апеляційний суд постановою від 13 жовтня 2025 року (у складі колегії суддів Вадовської Л. М., Комлевої О. С., Сєвєрової Є. С.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнив частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2024 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 23 вересня 2024 року про виправлення описки скасував та ухвалив нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

20 жовтня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 ,

на постанову Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 20 жовтня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Фаловській І. М. Судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. О., Сердюк В. В.

21 жовтня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , про відвід суддів Верховного Суду Фаловської І. М. та Сердюка В. В.

Заява мотивована тим, що підставою для відводу суддів Верховного Суду Фаловської І. М. та Сердюка В. В. є те, що відповідно до частини четвертої

статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Отже, вказані судді вже розглядали справу № 752/8869/19, у зв`язку з чим вони не мали права брати участь в автоматизованому розподілі даної справи та повинні заяви самовідвід.

Другою підставою для відводу заявник вказує те, що судді Верховного Суду Фаловська І. М. та Сердюк В. В., ухвалюючи рішення у даній справі, направили її на новий розгляд до суду першої інстанції. Такі дії, на думку заявника, є навмисними та безпідставними, оскільки направлені на затягування справи та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Крім того, заявник вказує, що судді Верховного Суду Фаловська І. М. та

Сердюк В. В. відмовилися сформувати висновок щодо питання застосування частини третьої статті 259 СК України.

Посилаючись на вказане, ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , просить заяву про відвід суддів Верховного Суду Фаловської І. М. та

Сердюка В. В. визнати обґрунтованою та відвести вказаних суддів від розгляду справи № 752/8869/19 на підставі статей 36-40 ЦПК України.

Заява про відвід є необґрунтованою з огляду на таке.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу

(частина четверта статті 36 ЦПК України).

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію, та практику Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав

(і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Так, суд враховує правовий висновок ЄСПЛ, викладений в рішеннях у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (заява № 33958/96), «Білуха проти України» (заява № 33949/02), відповідно до якого безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Разом з цим, Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише вимогу про відведення судді без підтверджених належними і допустимими доказами обставин такого відводу.

Зміст заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , про відвід суддів Верховного Суду Фаловської І. М. та Сердюка В. В. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 37 ЦПК України.

Доводи заявника про те, що направлення справи № 752/8869/19 на новий розгляд до суду першої інстанції є затягуванням її розгляду, є безпідставними з огляду на таке.

Статтею 409 ЦПК України визначені повноваження суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з пунктом 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів не бере до уваги посилання заявника на те, що судді Верховного Суду Фаловська І. М. та Сердюк В. В. відмовилися сформувати висновок щодо питання застосування частини третьої статті 259 СК України з огляду на таке.

У постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження

№ 14-67цс20) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються виходячи з конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права.

Як зазначено вище, Верховний Суд постановою від 05 грудня 2023 року скасував судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій на підставі пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України, оскільки суди ухвалили судові рішення без з`ясування всіх обставин, які необхідні для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим не оцінював доводи касаційної скарги з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої

статті 389 ЦПК України.

Доводи заяви про відвід суддів з підстав, передбачених частиною четвертою статті 37 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки відсутні докази скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції, ухвалені у справі

№ 752/5569/19.

Отже, аргументи заяви про відвід суддів про наявність обставин, встановлених частиною четвертою статті 37 ЦПК України, за наявності яких судді Верховного Суду Фаловська І. М. та Сердюк В. В. підлягають відводу (самовідводу),

є безпідставними.

Заява про відвід суддям Верховного Суду Фаловській І. М. та Сердюку В. В. не містить вказівок на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь вказаних суддів у розгляді цієї справи, відповідно до статей 36-40 ЦПК України, отже, заява про відвід є необґрунтованою.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Вирішуючи питання про відвід, суд не здійснює оцінку ухвалених суддею процесуальних рішень.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід суддів Верховного Суду Фаловської І. М. та Сердюка В. В., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 37, 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , про відвід суддям Верховного Суду Фаловській Ірині Миколаївні та Сердюку Валентину Васильовичу визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , про відвід суддям Верховного Суду Фаловській Ірині Миколаївні та Сердюку Валентину Васильовичу передати для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню

не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк