Справа № 357/6513/25
Провадження № 2/357/3552/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В.П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

за участю представника позивача адвоката Солодовникова А.В., представника відповідача адвоката Павленка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» про захист прав споживачів, визнання недійсним пункту кредитного договору

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі «Позивач»), в інтересах якої діє її представник, звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» (далі «Відповідач») про захист прав споживачів, визнання недійсним пункту кредитного договору.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилалася на такі обставини.

03.07.2019 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» була підписана заява-пропозиція №СІК-030719/010-37. Відповідно до зазначеної заяви, ним було отримано споживчий кредит у розмірі 168000,00 гривень.

Будучи добросовісними платниками ОСОБА_2 та його дружиною щомісячно вносилися платежі для погашення заборгованості.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Тому, споживчий кредит, виданий на ім`я ОСОБА_2 , було переоформлено на дружину.

11.11.2024 року ОСОБА_3 змінила паспорт громадянина України і разом з ним прізвище на ОСОБА_1 .

18.11.2021 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРАБАНК» була підписана нова заява-пропозиція №СШЛ-181121/102-37.

До початку повномасштабної війни, після смерті чоловіка. ОСОБА_1 щомісячно погашала заборгованість по кредиту, однак на фоні війни погіршилось її фінансове становище, виникли проблеми з оплатами.

Ознайомившись більш детально з Додатком №1 до Заяви пропозиції №СШЛ-181121/102-3 від 18.11.2021 року ОСОБА_1 побачила, що крім відсотків за договором, нею сплачувалися також і додаткові платежі, а саме розрахунково-касове обслуговування у розмірі 1643,00 грн. щомісячно, як вбачається з графіку платежів, зазначена сума перевищує суму відсотків.

Стягнення коштів ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 1643,00 грн щомісячно, на думку Позивача, є незаконним. Мова договору щодо сплати комісійної винагороди за розрахункове-касове обслуговування кредиту в розмірі більшому ніж встановлені банком проценти, в твердій грошовій сумі щомісячно незалежно від здійснених виплат, є несправедливою та такою, що всупереч принципу добросовісності вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

При цьому, згідно з графіком платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування (59162,40 грн.) перевищує загальний розмір процентів за користування кредитом (51420,33 грн.), що, на думку Позивача, не можна визнати справедливим та розумним.

Тому, Позивач просив суд:

визнати недійсним пункт 2.5. Заяви-пропозицій №СІК-181121/102-37 від 18.11.2021 року, укладеної між ОСОБА_1 та Публічним акціонерних товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК», у частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 0,99% від суми кредиту, загальний розмір якої за весь період кредитування дорівнює 59162,40 грн.;

зобов`язати Публічне акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» здійснити перерахунок заборгованості по Заяві-пропозиції №СІК-181121/102-37 від 18.11.2021 року укладеної між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК», та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) в рахунок погашення основного боргу (кредиту) по Заяві-пропозиції №СIK-181121/102-37 від 18.11.2021 року.

Рух справи. Позиції сторін.

13.05.2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 26).

23.05.2025 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від представника Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що чинним законодавством кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії за розрахунково-касове обслуговування, оскільки це прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування». Підписуючи заяву-пропозицію №CIK-181121/102-37 від 18.11.2021 року Позивач підтвердила своє розуміння і згоду на те, що погашення кредитної заборгованості вона ( ОСОБА_4 ) здійснюватиме щомісячно у сумі та строки у відповідності до Графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до цієї Заяви-Пропозиції, який є невід`ємною частиною цієї Пропозиції (належним чином завірена копія Графіку платежів, що є Додатком № 1 до Заяви-Пропозиції міститься в додатках). Підписуючи Заяву-Пропозицію №CIK-181121/102-37 від 18.11.2021 року Позивач підтвердила, що ознайомилася і погоджується з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «АКОРДБАНК» (чинними на момент укладення кредитного договору, надалі Правила банківського обслуговування), що оприлюднені на офіційному сайті Банку: www.accordbank.com.ua, які разом із Заявою-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають Договір про надання Споживчого кредиту, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «АКОРДБАНК». Розмір щомісячної комісії передбачений Заявою-Пропозицією №CIK-181121/102-37 від 18.11.2021 року Графіком платежів (Додаток №1 до Заяви-Пропозиції), з якими ознайомилася та особисто підписала ОСОБА_4 . ОСОБА_4 отримувала послуги по розрахунково-касовому обслуговуванню, а саме: приймання, видача готівки (касові операції), здійснення Банком розрахункових операцій (відкриття, ведення, переказ коштів між рахунками груп рахунків № НОМЕР_1 (Кредити на поточні потреби, що надані фізичним особам, які обліковуються за амортизованою собівартістю), №2208 (Нараховані доходи за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам, які обліковуються за амортизованою собівартістю), №2909 (Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку), а також проведення Банком касових та інших операцій, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, перерахунок між рахунками (розподіл платежу з транзитного на рахунки погашення тіла, % та комісії), запит зі сторони клієнта інформації щодо розміру заборгованості, смс-інформування про платіж на запит клієнта, операторське обслуговування тощо. Вище зазначені відкриття, ведення рахунків, а також перекази коштів між рахунками груп рахунків № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 здійснюються саме у зв`язку з наданням споживчого кредиту, здійснюються на постійній основі протягом всього строку дії кредитного договору відповідними працівниками Банку (не автоматично) з оформленням відповідних внутрішніх банківських документів (меморіальних ордерів, тощо), в тому числі, з підготовкою, оформленням, зберіганням таких документів. На підтвердження отримання ОСОБА_4 послуг розрахунково-касового обслуговування Відповідачем надано копії платіжних інструкцій та меморіальних ордерів, які підтверджують здійснення ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» касових та інших операцій, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, перерахунок між рахунками (розподіл платежу зарахування грошових коштів з транзитного на рахунки погашення тіла, % та комісії). Також у матеріалах справи наявні виписки по особовому рахунку ОСОБА_4 , яка підтверджує здійснення Банком розрахунково-касового обслуговування. Зміст послуг кореспондується з визначенням розрахунково-касового обслуговування у чинному законодавстві, в т.ч. станом на дату укладення договору, а отже детально розписувати їх зміст у Кредитному договорі Закон не вимагає. Наголосив, що Позивач не зазначає в чому саме полягає обмеження її прав, у чому полягає дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, якими діями ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» спричинив таке обмеження та жодним чином не обґрунтовує такий висновок. Позивач вказує, що встановлення в твердій грошовій сумі комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі більшому від встановлених процентів є несправедливим та всупереч принципу добросовісності вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Однак у даному випадку відсутній дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. По-перше, можливість встановлення в Кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування прямо передбачене Законом України «Про споживче кредитування». По-друге, у спірних правовідносинах слід брати до уваги сукупну вартість плати за користування кредитом (яка складається, зокрема, з процентів та комісії), а не лише її складові, та враховувати суму кредиту. Як видно із умов (у тому числі оспорюваних) кредитного договору, загальна сукупна вартість плати за користування кредитом (109165,61 грн) є близькою сумі кредиту (100000,00 грн), тому відсутні підстави вважати, що у спірних правовідносинах наявний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача. За таких обставин відсутні підстави вважати спірні умови договору кредиту несправедливими. ОСОБА_4 мала можливість не вступати у кредитні відносини із ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», якщо вважала встановлення комісії за розрахунково-касове обслуговування за ставкою 0,99 % від суми кредиту несправедливою умовою, натомість вона погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, ОСОБА_4 засвідчила, що погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. З аналізу Заяви-Пропозиції №CIK-181121/102-37 від 18.11.2021 р., додатку №1 Графіку платежів, паспорта споживчого кредиту вбачається, що ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» було надано повну інформація про умови кредитування, вартість кредиту, процентну ставку та порядок погашення кредиту, тому відсутні підстави для висновку про використання банком нечесної підприємницької діяльності. Звернув увагу на те, що ОСОБА_4 періодично сплачувала кошти на погашення кредиту, тобто вона виконувала умови Кредитного договору та не мала жодних заперечень щодо дійсності його положень. Спір про недійсність окремих положень Кредитним договору Позивач ініціювала, як вказується в тексті позовної заяви, лише після погіршення її фінансового становища та виникнення проблем з оплатами, тобто лише після неналежного виконання зобов`язань за Кредитним договором та виникнення заборгованості (а.с. 47-53).

09.06.2025 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від Позивача надійшла відповідь на відзив, у якій остання послалася на релевантну, на її точку зору, практику Верховного Суду при розгляді справ даної категорії (а.с. 99-100).

11.06.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких останній зауважив, що Позивач не зазначає в чому саме полягає її обмеження прав, в чому полягає дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, якими діями ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» спричинив таке обмеження та жодним чином не обґрунтовує такий висновок. Позивачем не надано жодних доказів, які свідчили б про те, що оспорювані умови договору є недобросовісними та призвели до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Зауважив, що вартість кредиту зумовлена зокрема тривалим строком кредитування (36 місяців). Саме по собі встановлення щомісячної комісії не може бути підставою для визнання цієї умови договору несправедливою та нерозумною (а.с. 102-108).

23.05.2025 року на адресу суду надійшли матеріали зустрічної позовної заяви ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК», у якій представник відповідача посилаючись на приписи ст.193 ЦПК України просив прийняти зустрічний позов до розгляду та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 суму заборгованості за кредитним договором №СІК-181121/102-37 від 18.11.2021 року у розмірі 130163,62 гривень (а.с. 119-125).

23.07.2025 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» про прийняття зустрічного позову було відмовлено, зустрічну позовну заяву повернуто заявнику (а.с. 131-132).

01.09.2025 року до канцелярії суду до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Відповідача надійшло клопотання про застосування строку позовної давності (а.с. 146-147).

10.09.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Позивача надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 150-151).

16.10.2025 року у судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві, відповіді на відзив та запереченню на заяву про застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву, запереченням на відповідь на відзив та клопотання про застосування строку позовної давності.

ІІ. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

03.07.2019 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» була підписана заява-пропозиція №СІК-030719/010-37. Відповідно до зазначеної заяви, ним було отримано споживчий кредит у розмірі 168000,00 гривень (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 8).

18.11.2021 року між ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» та ОСОБА_4 було підписано Заяву-Пропозицію № CIK-181121/102-37, на підставі якої Позивач прийняла пропозицію укласти кредитний договір та приєдналася до «ПРАВИЛ БАНКІВСЬКОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ ФІЗИЧНИХ ОСІБ В ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» (далі «Правила»), що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет-сайті Банку www.accordbank.com.ua, які разом із Заявою-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають Договір про надання споживчого кредиту (а.с. 9-10).

Відповідно до п. п. 2.5. Договору розмір щомісячної комісії 0,99 %.

Згідно з п.п. 2.3. Договору строк споживчого кредиту 36 місяців.

Підписуючи Заяву-Пропозицію №CIK-181121/102-37 від 18.11.2021 року Позивач підтвердила своє розуміння і згоду на те, що погашення кредитної заборгованості вона ( ОСОБА_4 ) здійснюватиме щомісячно у сумі та строки у відповідності до Графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до цієї Заяви-Пропозиції, який є невід`ємною частиною цієї Пропозиції.

Також Позивач підтвердила, що ознайомилася і погоджується з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «АКОРДБАНК» (чинними на момент укладення кредитного договору, надалі Правила банківського обслуговування), що оприлюднені на офіційному сайті Банку: www.accordbank.com.ua, які разом із Заявою-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають Договір про надання Споживчого кредиту, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «АКОРДБАНК».

Відповідно до Розділу 1 Правил банківського обслуговування, щомісячна комісія комісійна винагорода Банку, що сплачується Клієнтом за послуги Банку, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням Споживчого кредиту, наданого Банком Клієнту.

Згідно з п. 2.11. Розділу 6 Правил банківського обслуговування, щомісячна комісія нараховується щомісячно, починаючи з місяця оформлення Споживчого кредиту. Щомісячна комісія розраховується у процентах від початкової Суми споживчого кредиту, наданого Клієнту, незалежно від фактичної кількості днів користування Кредитом у календарному місяці. Розмір процентної ставки Щомісячної комісії визначається Умовами споживчого кредитування за конкретним Кредитним продуктом і зазначається у Заяві-Пропозиції на оформлення Договору про надання споживчого кредиту. Сплата Щомісячної комісії здійснюється у терміни (дати), визначені Графіком платежів, або у погоджену дату повного Дострокового погашення, якщо у календарному місяці здійснення такого повного Дострокового погашення сума Щомісячної комісії не була сплачена Клієнтом.

Таким чином, щомісячна комісія це комісійна винагорода Банку за розрахунково-касове обслуговування.

У Заяві-Пропозиції № CIK-181121/102-37 від 18.11.2021 року, додатку №1 Графіку платежів, паспорті споживчого кредиту, які додані до позовної заяви, чітко зафіксовано сплату Позивачем щомісячно комісії за ставкою 0,99% від суми кредиту та загальний її розмір за період кредитування 59162,40 грн.

Позивач отримувала послуги по розрахунково-касовому обслуговуванню, а саме: приймання, видача готівки (касові операції), здійснення Банком розрахункових операцій (відкриття, ведення, переказ коштів між рахунками груп рахунків № НОМЕР_1 (Кредити на поточні потреби, що надані фізичним особам, які обліковуються за амортизованою собівартістю), №2208 (Нараховані доходи за кредитами на поточні потреби, що надані фізичним особам, які обліковуються за амортизованою собівартістю), №2909 (Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку), а також проведення Банком касових та інших операцій, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, перерахунок між рахунками (розподіл платежу з транзитного на рахунки погашення тіла, % та комісії), запит зі сторони клієнта інформації щодо розміру заборгованості, смс-інформування про платіж на запит клієнта, операторське обслуговування тощо, що підтверджується копіями платіжних інструкцій та меморіальних ордерів про проведення касових та інших операцій, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, перерахунок між рахунками (розподіл платежу зарахування грошових коштів з транзитного на рахунки погашення тіла, % та комісії) (а.с. 79-84).

Крім того, у матеріалах справи наявні копія виписки по особовому рахунку Позивача, яка підтверджує здійснення Банком розрахунково-касового обслуговування (а.с. 55-72).

У Паспорті споживчого кредиту, в Додатку № 1 до Заяви-Пропозиції №CIK-181121/102-37 від 18.11.2021 року, Графіку Платежів та Розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки передбачені всі істотні умови договору, у тому числі зазначено, що реальна річна ставка становить 45% річних. Крім того, у додатку до Паспорта споживчого кредиту (Графіку платежів та Розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної річної процентної ставки) зазначається, що загальна сума платежів за весь період кредитування становить 276582,73 грн. (а.с. 73-74, 75, 76, 77, 78).

Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду від 03.05.2022 року по справі №243/12643/19 викладено правовий висновок про те, що з моменту, коли сторони договору, як виду правочину, дійшли згоди з усіх істотних умов цього договору, такий договір вважається укладеним, якщо законом не визначено інший момент його укладення, зокрема реєстрацію договору та/або його нотаріальне посвідчення. У цьому випадку договір вважався укладеним з моменту його реєстрації та/ або нотаріального посвідчення. При цьому загальні вимоги до чинності правочину визначені положеннями статті 203 ЦК України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Відповідно до пункту 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторінвчиняє на власну користь.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Висновки суду.

Судом установлено та сторонами справи не оспорювалося, що 18.11.2021 року між ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» та ОСОБА_4 було підписано Заяву-Пропозицію № CIK-181121/102-37, на підставі якої Позивач прийняла пропозицію укласти кредитний договір та приєдналася до «ПРАВИЛ БАНКІВСЬКОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ ФІЗИЧНИХ ОСІБ В ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» (далі «Правила»), що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет-сайті Банку www.accordbank.com.ua, які разом із Заявою-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають Договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. п. 2.5. Договору розмір щомісячної комісії 0,99 %.

Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Розмір щомісячної комісії передбачений Заявою Пропозицією № CIK-181121/102-37 від 18.11.2021 року, Графіком платежів (Додаток №1 до Заяви-Пропозиції), Паспортом споживчого кредиту, з якими ознайомилася та особисто підписала Позивач.

Висновок суду правомірність встановлення банком комісії за обслуговування кредиту у кредитному договорі відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року по справі №496/3134/19.

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_4 не зверталася до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилася із всіма умовами такого договору, у тому числі з тими, що вважає несправедливими.

Отже, умови кредитного договору були доведені до споживача, є прозорими та зрозумілими, а підписання договору відповідало дійсним волевиявленням позичальника. Банк жодним чином не порушив права та інтереси Позивача.

Також судом враховано, що Позивач не лише під час укладання договору не висловила жодних заперечень щодо встановленого розміру комісії, а і протягом тривалого часу виконувала умови договору та не зверталася до суду з вимогою про визнання положення договору щодо сплати щомісячної комісії недійсним.

Зі змісту оспорюваних Позивачем умов кредитного договору не вбачається їх невідповідність вимогам законодавства, зокрема, несправедливість та дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін. Доказів на підтвердження указаних тверджень Позивачем не надано.

З огляду на викладене, заслухавши пояснення представників сторін, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Щодо заяви представника Відповідача про застосування наслідків пропуску Позивачем строку позовної суд зазначає наступне. Застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Тобто позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої палати Верховного Суду від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18).

У даній справі суд до таких висновків не дійшов, а тому положення про позовну давність застосуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих суду доказів.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки Позивач на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, а у задоволенні її позовних вимог відмовлено, то судові витрати по сплаті судового збору необхідно віднести на рахунок держави.

ІІІ. Резолютивна частина.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК» про захист прав споживачів, визнання недійсним пункту кредитного договору відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач Публічне акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКОРДБАНК», , місцезнаходження: проспект Берестейський, будинок 62, місто Київ, 03117.

Повний текст судового рішення складено 22.10.2025 року.

Суддя В. П. Цукуров