справа № 753/7733/25 головуючий у суді І інстанції Колесник О.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Колесника О.М., у м. Києві, повний текст рішення виготовлено 11 липня2025 року, у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року КП «Київтеплоенерго»звернулося до суду з позовом, у якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 118 146,39 грн., яка складається з заборгованості:

за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 23 127,55 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 3 006,58 грн., 3% річних у розмірі 748,95 грн.;

заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 15 204,89 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 1 976,64 грн., 3% річних у розмірі 492,39 грн.;

заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року у розмірі 53 800,24 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 5 834,81 грн., 3% річних у розмірі 1 425,88 грн., пені у розмірі 851,83 грн.;

заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01 листопада 2021 року у розмірі 8 627,40 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 780,98 грн., 3% річних у розмірі 188,03 грн., пені у розмірі 119,69 грн.;

заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 286,73 грн.;

заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 973,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є споживачем центрального опалення та гарячої води, які постачає їй позивач за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач своєчасно не сплачувала кошти за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим, за нею утворилась заборгованість у розмірі 118 146,39 грн. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року у задоволені позову КП «Київтеплоенерго»відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «Київтеплоенерго»просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги КП «Київтеплоенерго», посилається на аналогічні обставини викладені у позовній заяві. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не враховано долучений до матеріалів справи акт обстеження об`єкту від 15 січня 2015 року, у складі комісії майстру ЖЕД №3 ТОВ «Новобудова» Чернищука Ю.М., слюсаря-сантехніка ЖЕД №3 ТОВ «Новобудова» ОСОБА_2 та власника квартири АДРЕСА_2 , яким встановлено, що Об`єктом обстеження є квартира № 196 , що була переведена в житлове приміщення з нежитлових приміщень № 1, 3, 4 Групи приміщень № 196 (творчі майстерні) в житловому багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_4 на предмет перевірки схеми підключення до внутрішньобудинкових мереж системи центрального опалення та гарячого водопостачання. За результатом обстеження встановлено, що джерелом теплопостачання є ПТП. Приєднання системи опалення будинку, а саме квартир та творчих майстерень, передбачено по незалежній схемі. Внутрішньобудинкова система централізованого опалення (ЦО) двотрубна горизонтальна з нижнім розведенням магістралей по квартирах та творчих майстернях приєднання до внутрішньобудинкових стояків системи ЦО здійснюється в шафах інженерних мереж, розташованих в місцях загального користування поверхом нижче квартири. Квартира № 196 розташована на 15 поверсі 15 поверхової секції № 3 зазначеного будинку. При огляді шафи інженерних мереж, розташованої в місцях загального користування, 14 поверху виявлено видимі розриви між відгалуженням від подавального та зворотного внутрішньобудинкових стояків систем ЦО на квартиру. Забезпечення квартири гарячою водою передбачено по двох внутрішньобудинкових стояках, прокладених у комунікаційних шафах, розташованих в межах приміщення квартири. Разом з тим, на відгалуженнях від внутршньобудинкових стояків системи ГВП мають місце видимі розриви після запірної арматури та заглушки. Факт відключення від мереж опалення та ГВП встановлений документально, актом обстеження з участю, як представників виконавця, так і власника квартири. Фізичне відключення системи шляхом демонтажу трубопроводу та встановлення заглушок свідчить про втручання у систему з боку власника або попереднього власника приміщення, а не виконавця послуг. Зазвичай відключення споживача від мереж централізованого теплопостачання чи гарячого водопостачання з ініціативи виконавця оформлюються належним чином (відповідне рішення, акти відключення, тощо), чого в даному випадку немає, що ще раз підтверджує відключення ініційоване самим споживачем або попереднім власником. Факт відсутності фізичного підключення до мереж не свідчить про відсутність зобов`язань споживача зі сплати за комунальні послуги, оскільки таке відключення не було здійснено у встановленому порядку, а є наслідком самовільного втручання у систему, про що чітко свідчить акт обстеження. Отже, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги надані докази, що призвело до незаконного та необґрунтованого рішення. Станом на травень 2019 року жодну з квартир житлового будинку по АДРЕСА_4 не було відключено від будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630.

Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною особою) починаючи з 01.11.2021 року здійснюється на підставі Постанови КМУ від 11.12.2019 року №1182 «про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постанови №830 « Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії від 21.08.2019 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки квартира № 196 , яка належить на праві власності відповідачу, не підключена до системи ЦО і ГВП і ОСОБА_1 не отримує таких послуг взагалі, що було підтверджено доказами в судовому засіданні, а позивач не надав доказів про надання таких послуг відповідачу, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач (індивідуальний споживач) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 1 статті 7 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Абзацом 8 пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормальної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Пунктом 8 Правил № 630 передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (пункт 24).

Згідно з пунктом 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

17 вересня 2019 року набрав чинності наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води» (далі - Порядок № 169).

Пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 169 визначає, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до мережі (системи) централізованого опалення (теплопостачання) (далі - ЦО) та системи (мережі) постачання гарячої води (далі - ГВП), мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 169).

Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (пункт 4 розділу ІІІ Порядку№ 169).

Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. За потреби, власник забезпечує виготовлення проекту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил (пункт 7 розділу ІІІ Порядку № 169).

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 953/24063/19, провадження № 61-5095 св 21.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Пунктом 23 Правил передбачено, що у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з травня 2013 року є власником нежитлових приміщень № 1,2,3 (групи приміщень №196), які були переведені в житлове приміщення (квартиру) житлового багатоквартирного будинку, загальною площею 55 кв м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , у житловому будинку.

З матеріалів справи вбачається, що Комунальним підприємством «виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» надавались послуги з теплопостачання до вказаного житлового будинку, що підтверджується актами підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії.

Належна відповідачу квартира знаходяться у житловому будинку та, відповідно, має загальну систему опалення з житловим будинком.

З придбанням у власність нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, які в подальшому були переведені під квартиру у відповідача, як її власниці, виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №317/1636/16-ц, провадження №61-19820св18.

Отже, ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач, та несе обов`язок зі сплати таких послуг, незалежно від факту укладення договору між сторонами.

Наданий ОСОБА_1 акт обстеження об`єкту від 15 січня 2015 року, яким встановлено, що джерелом теплопостачання є ІТП. Приєднання системи опалення будинку, а саме квартир та творчих майстерень, передбачено по незалежній схемі. Внутрішньобудинкова система централізованого опалення (ЦО) двотрубна горизонтальна з нижнім розведенням магістралей по квартирах та творчих майстернях. Приєднання до внутрішньобудинкових стояків системи ЦО здійснюється в шафах інженерних мереж, розташованих в місцях загального користування поверхом нижче квартири. При огляді шафи інженерних мереж, розташованої в місцях загального користування, 14 поверху виявлено видимі розриви між відгалуженням від подавального та зворотного внутрішньобудинкових стояків систем ЦО на квартиру. Вузли приєднання відгалужень до стояків не змонтовано, подача теплоносія до квартири №196 фактично відсутня. Забезпечення квартири гарячою водою передбачено по двох внутрішньобудинкових стояках, прокладених у комунікаційних шафах, розташованих в межах приміщення квартири. Разом з тим, на відгалуженнях від внутршньобудинкових стояків системи ГВП мають місце видимі розриви після запірної арматури та заглушки, подача гарячої води до квартири фактично відсутня - апеляційний суд не може взяти до уваги, в якості доказу не надання відповідачу послуг з опалення та подачі гарячої води, а відтак і в якості підстави до відмови в позові.

Приймаючи даний доказ, як належний та допустимий, суд першої інстанції не звернув уваги, що зазначений акт на жодній нормі чинного законодавства України не ґрунтується та складено у відсутності представника постачальника послуг, а саме КП «Київтеплоенерго».

Крім того, як вірно зазначено стороною позивача в апеляційні скарзі фізичне відключення системи шляхом демонтажу трубопроводу та встановлення заглушок свідчить про втручання у систему з боку власника або попереднього власника приміщення, а не виконавця послуг.

В даному випадку, самовільне, фізичне відключення квартири відповідача від стояків подачі гарячої води та теплової енергії, шляхом перекриття кранів та встановлення заглушок ніяким чином не свідчить про не можливість споживання відповідачем послуг з опалення та подачі гарячої води.

Не заперечним є факт, що відключення надання зазначених послуг у встановленому законом порядку, передбачає опломбування вхідної запірної арматури, через яку подаються теплова енергія та гаряча вода у такий спосіб, який би забезпечував неможливість повторного несанкціонованого підключення без пошкодження пломб, встановлених у встановленому порядку, які б були визначені та ідентифіковані у відповідних актах про відключення та пломбування.

Самовільне відключення від стояків, по яким подається теплова енергія та гаряча вода до квартири відповідача та опломбування кранів невстановленими особами та пломбами невстановленого зразка, не дають підстав вважати неможливим повторне підключення та споживання послуг, оскільки відсутня можливість перевірити цілісність пломб, зразки яких не погоджувались з виконавцем послуг на момент їх встановлення.

З зазначених підстав, апеляційний суд також відхиляє, надані стороною відповідача акт зняття контрольних показань з вузла розподільного обліку гарячої води № 38671 від 08 листопада 2022 року підписаного між представником позивача та відповідачем, з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_2 не має опалення, в квартирі стоять електричні конвектори (не підключено до домової системи опалення), на трубах гарячого водопостачання стоять заглушки, акт зняття контрольних показань з вузла розподільчого обліку гарячої води № 62191 від 25 грудня 2023 року підписаного між представником позивача та відповідачем, з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_2 знаходиться на технічному поверсі житлового будинку (15 поверх), ліфт не їздить. Квартира не підключена до системи опалення, ГВП при візуальному огляді не виявлено та акт № 07671 від 25 грудня 2024 року підписаного між представником позивача та відповідачем, згідно звернення мешканки було виконано обстеження та встановлено: квартира № 196 розташована на технічному поверсі житлового будинку (15 поверх, ліфт не їздить) при візуальному огляді встановлено, що обігрів приміщення відбувається за рахунок електричних конвекторів. Розводка в будинку горизонтальна. Загальнобудинкові стояки системи опалення проходять в загальному коридорі. Квартири підключаються на поверх нижче. Доступу на 14 поверсі до загальнобудинкових стояків не було. Стояк системи ГВП проходить через квартиру № 196 .

Посилання відповідача на те, що квартира ніколи не була підключена до мереж теплопостачання, що підтверджується листом ТОВ «Новобудова» від 08 травня 2025 року на балансі якого перебуває будинок АДРЕСА_4 , колегія суддів не приймає, оскільки належних доказів цього, відповідачем не надано. Так, в матеріалах справи відсутні докази, що технічна можливість підключення квартири до загальнобудинкових мереж постачання тепла та гарячої води, а відтак і споживання цих послуг відсутні з моменту підключення будинку до мереж позивача.

Разом з тим, акти підключення та відключення теплопостачання до будинку, в якому знаходяться квартира споживача, є належними доказами надання позивачем послуг, які відповідач не була позбавлена можливості споживати, адже ці акти свідчать про подачу теплопостачання до конкретного будинку, отже, і до квартири відповідача, що в ньому розташована.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви КП «Київтеплоенерго» сплатило судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. При подачі апеляційної скарги КП «Київтеплоенерго»сплатило судовий збір у розмірі 4 542,00 грн., оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з відповідача у розмірі 7 023,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місце знаходження: м. Київ, площа Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 40538421, заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 118 146,39 (сто вісімнадцять тисяч сто сорок шість) гривень 39 копійок, яка складається з:

заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 23 127,55 (двадцять три тисячі сто двадцять сім) гривень 55 копійок, інфляційної складової боргу у розмірі 3 006,58 (три тисячі шість) гривень 58 копійок, 3% річних у розмірі 748,95 (сімсот сорок вісім) гривень 95 копійок;

заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 15 204,89 (п`ятнадцять тисяч двісті чотири) гривні 89 копійок, інфляційної складової боргу у розмірі 1 976,64 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість) гривень 64 копійки, 3% річних у розмірі 492,39 (чотириста дев`яносто дві) гривні 39 копійок;

заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2021 року у розмірі 53 800,24 (п`ятдесят три тисячі вісімсот) гривень 24 копійки, інфляційної складової боргу у розмірі 5 834,81 (п`ять тисяч вісімсот тридцять чотири) гривні 81 копійка, 3% річних у розмірі 1 425,88 (одна тисяча чотириста двадцять п`ять) гривень 88 копійок, пені у розмірі 851,83 (вісімсот п`ятдесят одна) гривні 83 копійки;

заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01 листопада 2021 року у розмірі 8 627,40 (вісім тисяч шістсот двадцять сім) гривень 40 копійок, інфляційної складової боргу у розмірі 780,98 (сімсот вісімдесят) гривень 98 копійок, 3% річних у розмірі 188,03 (сто вісімдесят вісім) гривень 03 копійки, пені у розмірі 119,69 (сто дев`ятнадцять) гривень 69 копійок;

заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 286,73 (одна тисяча двісті вісімдесят шість) гривень 73 копійки;

заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 973,80 (дев`ятсот сімдесят три) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місце знаходження: м. Київ, площа Івана Франка, 5, ідентифікаційний код 40538421, судовий збір у розмірі 7 023 (сім тисяч двадцять три) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2025 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.