У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2025 Справа №607/22374/23 Провадження №6/607/224/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Дмитрик В.-М.Р.

заявника ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Костюк Вадим Олегович про зміну способу виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Василевич Ольга Олексіївна про визнання майна особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

08.10.2025 ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Костюк В.О. через систему «Електронний суд» звернулась до суду зі заявою про зміну способу виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Василевич Ольга Олексіївна про визнання майна особистою приватною власністю.

Заява мотивована тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю відмовлено. Водночас, постановою Тернопільського апеляційного суду від 20.11.2025, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2024 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано за позивачкою ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 80.19%, з яких 60.38% - особиста приватна власність позивачки та 19.81% - частка у спільному майні подружжя. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Заявник вказує, що після отримання постанови Тернопільського апеляційного суду від 20.11.2025 вона звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради для виконання вказаної постанови суду, однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 від 17.09.2025 було залишено її заяву без руху, у зв`язку з тим, що в постанові Тернопільського апеляційного суду не визначено часток у спільній частковій власності.

Таким чином, визначення у постанові Тернопільського апеляційного суду від 20.11.2024 частки ОСОБА_1 у спільній частковій власності у відсотках, унеможливлює виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, задля забезпечення можливості виконання судового рішення суду, яке набрало законної сили, заявник просить змінити спосіб виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 20.11.2025 у справі у справі №607/22374/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та визначити частку ОСОБА_1 у спільній частковій власності, а саме, квартири АДРЕСА_1 в розмірі 80/100, з яких 60/100 - особиста приватна власність позивачки та 20/100 - частка у спільному майні подружжя.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.10.2025 вказану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав у ній викладених.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечила з приводу задоволення заяви. Окрім цього просила в ухвалі суду визначити частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належить її батьку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник Першої Тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення вимог заяви не заперечує.

Приватний нотаріус Василевич О.О. в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2024 у справі №607/22374/23, у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Костюк Вадим Олегович до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Василевич Ольга Олексіївна про визнання майна особистою приватною власністю, відмовлено. Судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі 8500 гривень 00 копійок покладено на позивача ОСОБА_1 .

Постановою Тернопільського апеляційного суд від 20.11.2024 у справі №607/22374/23, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Костюка Вадима Олеговича задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2024 скасовано та ухвалено нове рішення, який визнано за позивачкою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 80.19%, з яких 60.38% - особиста приватна власність позивачки та 19.81% - частка у спільному майні подружжя. В задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Сливки В.І. № 80875737 від 17.09.2025, заяву ОСОБА_1 від 11.09.2025 за реєстраційним номером № 68835727 залишено без руху, з підстав подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, а саме не подання документа, що підтверджує визначення часток у спільній власності.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, закон покладає на суд обов`язок контролю виконання судових рішень. Однією з вимог, яким повинне відповідати судове рішення є його безумовність. Судове рішення повинне бути безумовним, що означає, що його виконання не може бути поставлене в залежність від настання або ненастання яких би то не було умов, в тому числі волі відповідача (боржника) на його виконання, адже для цього існує примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках встановлених законом) встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Пунктом 10 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 №14 роз`яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Таким чином законодавцем визначено, що для зміни способу або порядку виконання судового рішення необхідно аби існували обставини, які істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Відповідно до правової позиції, що міститься у постановах Верховного Суду від 10.06.2019 у справі № 350/426/16-ц, від 05.09.2018 у справі № 2-749/11/2229, під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст.16 ЦК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншим нормативно-правовими актами.

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі Порядок) передбачено, що він визначає підстави і процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 54-2 Порядку, для державної реєстрації права власності у зв`язку з поділом майна, що відповідно до закону належить на праві спільної сумісної власності подружжю (колишньому подружжю), або виділом майна дружині, чоловікові із складу всього майна подружжя подається відповідні договір або рішення суду.

Незалежно від наявності державної реєстрації права власності на майно за тим з подружжя (колишнього подружжя), якому таке майно переходить у власність, проводиться державна реєстрація права власності у зв`язку з набуттям права власності на майно, набуте у результаті такого поділу.

У разі коли поділ спільного майна подружжя (колишнього подружжя) має наслідком поділ земельної ділянки, закінченого будівництвом об`єкта, державна реєстрація права власності проводиться відповідно до пункту 54 цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Згідно з п. 54 Порядку, для державної реєстрації права власності у зв`язку з поділом, виділом частки або об`єднанням земельної ділянки, закінченого будівництвом об`єкта подаються:

1) документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, закінчений будівництвом об`єкт, що поділяється, частка з якого виділяється чи об`єднується (крім випадків, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли для державної реєстрації права власності подається документ, передбачений підпунктом 2 цього пункту);

2) договір про поділ спільного майна або договір про виділ у натурі частки із спільного майна, або відповідне рішення суду (у разі належності земельної ділянки, закінченого будівництвом об`єкта, що поділяється або частка з якого виділяється, на праві спільної власності та прийняття співвласниками рішення щодо поділу спільного майна або виділу в натурі частки із спільного майна, що має наслідком припинення права спільної власності для всіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки).

Таким чином з аналізу вищевикладених норм слідує, що одним із документів, які слід подати державному реєстратору для державної реєстрації прав на нерухоме майно, що перебуває у спільній власності є документ, що підтверджує визначення часток у спільній власності.

Вказане також підтверджується рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Сливки В.І. № 80875737 від 17.09.2025, яким заяву ОСОБА_1 від 11.09.2025 за реєстраційним номером № 68835727 залишено без руху.

Разом з тим, постановою Тернопільського апеляційного суду від 20.11.2024 у справі № 607/22374/23 визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 80.19%, з яких 60.38% - особиста приватна власність позивачки та 19.81% - частка у спільному майні подружжя.

Тобто, у постанові Тернопільського апеляційного суду від 20.11.2024 частка ОСОБА_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 визначена у відсотках, що унеможливлює виконання даної постанови, яка набрала законної сили.

У ході розгляду даної заяви суд встановив, що заявник ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 погодили та не заперечують, що визначена у постанові Тернопільського апеляційного суду від 20.11.2024 у відсотковому значенні частка ОСОБА_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить 80/100 частки, з яких 60/100 частки особиста приватна власність ОСОБА_1 , та 20/100 частка у спільному майні подружжя.

Таким чином, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з урахуванням принципів верховенства права, беручи до уваги, що визначення частки ОСОБА_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 у постанові Тернопільського апеляційного суду від 20.11.2024 у відсотках, унеможливлює виконання даної постанови, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а тому слід змінити спосіб виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 20.11.2024 у справі № 607/22374/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Василевич О.О. про визнання майна особистою приватною власністю, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , в розмірі 80/100 частки, з яких 60/100 частки особиста приватна власність ОСОБА_1 , та 20/100 частка у спільному майні подружжя.

У даному випадку спосіб захисту, передбачений ст.16 ЦК України, при зміні способу виконання рішення залишається без змін і є таким як було обрано позивачем та зазначено у позовній заяві визнання права.

Водночас, з приводу доводів відповідача ОСОБА_2 про необхідність визначення в ухвалі суду частку у праві власності на квартири АДРЕСА_1 , що належала її батьку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд зазначає, що процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення суду не передбачає зміну рішення суду по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення суду.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04.05.2020 у справі №2-1927/11 (провадження № 61-48245св18).

Суд зауважує, що питання про визначення частки ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , не вирішувалось судом при постановлені постанови Тернопільського апеляційного суду від 20.11.2024 у справі № 607/22374/23, а відтак задоволення вимоги відповідача ОСОБА_2 фактично буде зміною самого рішення суду, яке набрало законної сили.

Поряд з цим, на стадії виконання рішення, суд не може застосувати інший спосіб правового захисту позивача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визначення частки у праві власності на квартири АДРЕСА_1 , що належала її батьку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки це не є зміною способу виконання рішення у розумінні ст. 435 ЦПК України.

Керуючись статтями 259, 260, 353, 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Костюк Вадим Олегович про зміну способу виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Василевич Ольга Олексіївна про визнання майна особистою приватною власністю, задовольнити.

Змінити спосіб виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 20.11.2024 у справі № 607/22374/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Василевич Ольга Олексіївна про визнання майна особистою приватною власністю, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , в розмірі 80/100 частки, з яких 60/100 частки особиста приватна власність ОСОБА_1 , та 20/100 частка у спільному майні подружжя.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 29.10.2025.

Головуючий суддя Н. Р. Кунець