Справа № 357/8879/25
Провадження № 2-з/357/68/25
У Х В А Л А

іменем України

22 жовтня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Кича М.

представника позивача адвоката Білоус В.О.

розглянувши заяву представника позивача адвоката Білоус Віталія Олеговича про забезпечення позову у справі № 357/8879/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Військова частина НОМЕР_1 , Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), ОСОБА_3 про стягнення аліментів та пені -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Військова частина НОМЕР_1 , Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), ОСОБА_3 про стягнення аліментів та пені.

В останнє підготовче засідання по справі було відкладено до 22.10.2025.

22.10.2025 судом отримано заяву уповноваженого представника позивача адвоката Білоус Віталія Олеговича про забезпечення позову по цивільній справі № 357/8879/25.

В обґрунтування заяви зазначив, що на даний час ОСОБА_3 заявлено необгрунтоване клопотання про зупинення справи на яке варто відреагувати шляхом подання даної заяви з огляду на наступне.

У липні місяці 2025 року, у справі № 620/5741/25 за його позовом до в/ч НОМЕР_2 про зобовязання відповідача здійснювати виплати дитині його клієнтки із основного та додаткового грошового забезпечення ОСОБА_2 , йому надійшов відзив із додатками.

У даному відзиві зазначено, що виплати додаткового грошового забезпечення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не будуть здійснюватися, оскільки вона ніби то отримує аліменти. До зазначеного відзиву долучено довідку про те, що третя сторона ОСОБА_3 отримує зазначені виплати у щомісячному розмірі, який становить 40 000 грн. Варто зауважити, що остання навіть не повідомила про факт зникнення чоловіка та ймовірно отримала частину грошового забезпечення (відпускні, премії, матеріальні та соціальні допомоги, тощо) чоловіка після його зникнення, на які також могла претендувати ОСОБА_4 .

Виключно після отримання даного відзиву, відповідач почав виплачувати ОСОБА_4 аліменти в розмірі 30 000 грн., а тому являється несправедливим та незаконним, що одна дитина зниклого безвісті отримує 40 000 грн., а дитина його клієнтки почала отримувати належну суму тільки після подання адміністративного позову у справі № 620/5741/25.

А тому, через наявну значну заборгованість по аліментам перед ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ймовірно буде збільшена через пеню, слід заявити дану заяву про забезпечення позову, оскільки кошти, що виплачуються ОСОБА_3 мають бути сплачені саме дитині його клієнтки через значний борг по аліментам та наявністю пені, що буде встановлено в межах даної справи.

Просив у порядку п. 2 ч 1 ст. 150 ЦПК України заборонити військовій частині НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 здійснювати виплати ОСОБА_3 грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до моменту вирішення по суті справи № 357/8879/25. Розглянути вказану заяву 22.11.2025, оскільки сплата ОСОБА_3 щомісячно по 40 000 грн. унеможливить стягнення на користь його клієнтки значного боргу внаслідок тривалої не сплати ОСОБА_2 аліментів та як наслідок пені.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.10.2025 головуючим суддею по справі було визначено суддю Орєхова О.І.

В підготовчому засіданні 22.10.2025 представник позивача адвокат Білоус В.О., який приймав участь в засіданні в режимі відеоконференції, підтримав заяву про забезпечення позову та просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Інші заяви чи клопотання до суду не надходили.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до висновку, що така заява не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Відповідно до частин 1, 2ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановлені зазначеної відповідальності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд може брати до уваги інтереси не тільки позивача, та й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм діючого законодавства призводить до висновку, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Отже, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Встановлено, що в заяві про забезпечення позову, представник позивача просить забезпечити позов по цивільній справі № 357/8879/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Військова частина НОМЕР_1 , Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), ОСОБА_3 про стягнення аліментів та пені шляхом заборони військовій частині НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 здійснювати виплати ОСОБА_3 грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до моменту вирішення по суті справи № 357/8879/25.

Порушуючи питання про забезпечення позову у вказаний у заяві спосіб, заявник послався на те, що сплата ОСОБА_3 щомісячно по 40 000 грн унеможливить стягнення на користь його клієнтки позивача ОСОБА_1 значного боргу внаслідок тривалої не сплати відповідачем ОСОБА_2 аліментів та як наслідок пені.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що відповідне майно може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Заборона вчиняти будь які дії застосовується, якщо необхідно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що отримання третьою особою ОСОБА_3 частини грошового забезпечення чоловіка ОСОБА_2 після його зникнення, на які також може претендувати позивач ОСОБА_1 не відноситься до предмету спору у даній цивільній справі.

Окрім того заявником не наведено жодного обґрунтування того, що отримання третьою особою ОСОБА_3 грошового забезпечення після зникнення чоловіка є очевидною загрозою порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову та може утруднити виконання в майбутньому рішення про стягнення аліментів та пені в разі можливого задоволення позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що така заява представника позивача адвоката Білоус Віталія Олеговича про забезпечення позову у справі № 357/8879/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Військова частина НОМЕР_1 , Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), ОСОБА_3 про стягнення аліментів та пені не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 353-354 ЦПК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Білоус Віталія Олеговича про забезпечення позову у справі № 357/8879/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Військова частина НОМЕР_1 , Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), ОСОБА_3 про стягнення аліментів та пені, - відмовити.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 22 жовтня 2025 року.

Суддя О. І. Орєхов