ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Заставенко М.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2025 до суду електронними засобами зв`язку через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.08.2024 між ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 47233147, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 5 000 грн на 730 днів зі сплатою процентів у розмірі 1% в день, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором.

10.06.2025 ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу №10-06/25, відповідно до умов якого ТОВ «Еко Фін» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 47233147 від 28.08.2024, що укладений між ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 .

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, має заборгованість у розмірі 18 050 грн, з яких 5 000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 12 700 грн - заборгованість за процентам на дату відступлення права вимоги, 350 грн - заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги, яку позивач і просить стягнути у судовому порядку.

Ухвалою судді від 20.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою судді від 01.10.2025 витребувано у АТ «Укрсиббанк» інформації про те, чи належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) картковий рахунок № НОМЕР_2 із зазначенням повного номеру рахунку, а також чи надходило на вказаний рахунок 28.08.2024 грошові кошти у сумі 5 000 грн, найменування відправника.

Відповідач повідомлялась про наявність справи в суді шляхом надіслання на адресу зареєстрованого місця проживання копії ухвали про відкриття провадження, проте конверт повернувся до суду без вручення.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.08.2024 між ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 47233147.

Згідно з п.п. 2.2. договору, сума (загальний розмір) позики становить 5 000 грн.

Відповідно до п.п. 2.3. договору, позика надається строком на 730 днів, згідно з п.п. 2.6 договору процентна ставка за користування позикою становить 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

На виконання умов Договору ТОВ «Еко Фін» перерахувало 5 000 грн на картковий рахунок НОМЕР_2 , зазначений ОСОБА_1 в Анкеті-заявці.

На виконання вимог ухвали АТ «Укрсиббанк» повідомило про наявність на ім`я ОСОБА_1 емітованої картки № НОМЕР_3 , на яку 28.08.2024 надійшло 5 000 грн.

10.06.2025 ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу №10-06/25, відповідно до умов якого ТОВ «Еко Фін» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 47233147 від 28.08.2024, що укладений між ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 .

Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 18 050 грн, з яких 5 000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 12 700 грн - заборгованість за процентам на дату відступлення права вимоги, 350 грн - заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів належного виконання зобов`язань за договором позики № 47233147 від 28.08.2024 відповідач суду не надав.

За вищевказаних підстав позов підлягає задоволенню.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн, то суд дійшов наступного висновку.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В свою чергу, в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові від 28 грудня 2020 року в справі №640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 201/14495/16 від 30 вересня 2020 року, в окремих випадках суд може самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд враховує, що справа розглядалася судом у порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Суд вважає, що загальні витрати в розмірі 9 000 грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Враховуючи викладене вище, предмет спору, сторін та складність справи, враховуючи положення ч. 4 ст.137 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 137, 141, 265, 268, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 47233147 від 28.08.2024 у розмірі 18 050 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн, витрати на правничу допомогу 6 000 грн, а всього 26 472,40 грн.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», , місце знаходження 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 6, офіс 521, наявний електронний кабінет в системі «Електронний суд».

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 22.10.2025.