Справа № 723/4720/25
Провадження № 2-з/723/5913/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Сторожинець

Суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області Посохов І.С., розглянувши заяву адвоката Паланійчука Валентина Петровича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Паланійчук Валентин Петрович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Сторожинецького районного суду Чернівецької області із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник заявника ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_1 планується подання позову до ТОВ «ВІРІДІ-ЛЮКС» про визнання договору іпотеки нікчемним.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 06.07.2007 Сторожинецьким районним відділом земельних ресурсів ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі договору дарування земельних ділянок від 01.08.2005. В подальшому, 31.08.2007 отримали дозвіл на виконання будівельних робіт, виданого Інспекцією ДАБК Сторожинецької РДА Чернівецької області за № 61 та за спільні кошти розпочали будівництво житлового будинку. 30.12.2014, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. Як стало відомо, на день смерті ОСОБА_3 вже не була власником вказаного будинку, оскільки з 25.11.2020 право власності на нього, а також на земельну ділянку зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІРІДІ-ЛЮКС». Також, як стало відомо, 30.11.2007 між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_3 поручається перед ВАТ КБ «Надра» за належне виконання ОСОБА_6 взятих на себе зобов`язань, що витікають з Договору кредитної лінії № 2007/840- МК/312 від 30.11.2007. В той же день, 30.11.2007 між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок, 81 % готовності, по АДРЕСА_1 , загальною площею 311,2 кв.м. та вигрібна яма і криниця, а також земельна ділянка, площею 0,1274 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0797. Водночас, нотаріально посвідчену заяву на укладення договору іпотеки ОСОБА_1 не надавав та такої заяви не існує.

23.12.2019 між ВАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «ГАЛИЦЬКА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» укладено договір відступлення права вимоги № GL3N212012 за договорами іпотеки/застави. В подальшому, 16.03.2020 між ТОВ «ГАЛИЦЬКА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» та ТОВ «ВІРІДІ-ЛЮКС» укладено договір відступлення права вимоги № 32/20 та 21.03.2020 укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави. Таким чином, правонаступником ВАТ КБ «Надра» є ТОВ «ВІРІДІ-ЛЮКС».

У травні 2023 року на адресу ОСОБА_1 та його дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшли листи від Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 26.04.2023 № 482, № 483 та № 484 про те, що 26.04.2023 їх було знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою власника даного житлового будинку. Проте, на даний час позивач ОСОБА_1 разом із своїми дітьми продовжує проживати у вказаному будинку.

Оскільки власником спірного житлового будинку та спірної земельної ділянки є ТОВ «ВІРІДІ-ЛЮКС», яким вже знято з реєстрації місця проживання позивача та його дітей, це свідчить про можливість в будь-який час відчужити дані об`єкти нерухомого майна. На думку ОСОБА_1 , застосування саме такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно належним чином запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим вважає за необхідне вжити заходів для забезпечення позову.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути заяву адвоката Паланійчука В.П. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 до пред`явлення позову до суду звернувся з заявою про забезпечення позову. Відповідачем у вказаному позові буде ТОВ «ВІРІДІ-ЛЮКС». Предметом майбутнього позову буде визнання договору іпотеки нікчемним, предметом якого було нерухоме майно, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок, 81 % готовності, по АДРЕСА_1 , загальною площею 311,2 кв.м. та вигрібна яма і криниця, а також земельна ділянка, площею 0,1274 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0797.

На теперішній час ОСОБА_1 має обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може відчужити належне йому майно на користь третіх осіб, адже його та його дітей вже було знято з реєстрації місця проживання у цьому будинку за заявою власника, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, якщо його позов буде задоволений судом.

Вирішуючи питання щодо можливості забезпечення позову, суд враховує положення абзаців 1, 3 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, в яких зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23) зазначено, що «жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Тому Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Дослідивши матеріали справи та доводи заявника, викладені у заяві про забезпечення позову, з`ясувавши обсяг майбутніх позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 , пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав заявника, за захистом яких він планує у майбутньому звернутися до суду, суд вважає за необхідне для забезпечення майбутніх позовних вимог заявника накласти арешт на житловий будинок та земельну ділянку, власником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІРІДІ-ЛЮКС», шляхом заборони їх відчуження.

Керуючись ст. 149-150, 152, 153, 157, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Паланійчука Валентина Петровича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно шляхом заборони на його відчуження, а саме на:

- житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 308,9 кв.м, житловою площею 120,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 45);

- земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1274 га, кадастровий номер :01:001:0797 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 245),

яке на праві приватної власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІРІДІ-ЛЮКС», .

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи для відома, а Сторожинецькому відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Іван ПОСОХОВ