Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3676/25
Номер провадження 2/299/1289/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий суддя Надопта А.А.,

секретар судового засідання Стрижак О.М.,

за участі представника позивача, адвоката Мушак К.М., представника відповідача, адвоката Киретів В.В., розглянувши у підготовчому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ майна,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати об`єктами права спільної сумісної власності земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:0419. розташовану за адресою АДРЕСА_1 , площею 0.0727 га. цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) та незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 57 %, загальною площею 117,5 кв.м., який розташований на вказаній земельній ділянці за кадастровим номером :00:002:0419. що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . площею 0.0727 га. цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка).

Визнати за ОСОБА_1 . 16.1 1.1984 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . право власності на 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером :00:002:0419. розташовану за адресою АДРЕСА_1 . площею 0.0727 га. цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка).

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером :00:002:0419, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , площею 0.0727 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка).

Визнати за ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, елементів, конструкцій та робіт, з яких складається об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок, який розміщений на земельній ділянці площею 0.0727 га за кадастровим номером :00:002:0419. цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), що за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, елементів, конструкцій та робіт, з яких складається об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок, який розміщений на земельній ділянці площею 0.0727 га за кадастровим номером :00:002:0419. цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), що за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Мушак К.М., позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила такі задоволити.

Представник відповідача, адвокат Киретів В.В., в судовому засіданні визнав позовні вимоги в не заперечив проти їх задоволення

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем..

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2007 року позивачка із відповідачем уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області.

30 грудня 2020 року подружжя придбала земельну ділянку на підставі договору купівлі- продажу зареєстрованого в реєстрі за № 2118 та посвідченого приватним нотаріусом Липчак Г.І. Берегівського районного нотаріального округу, за кадастровим номером :00:002:0419. розташовану за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0727 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка..

Вказана земельна ділянка була оформлена на відповідача, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що додається.

Вартість вказаної земельної ділянки згідно Звіту про оцінку майна становить 95271,00 гривень( Дев`яносто п`ять тисяч двісті сімдесят одна гривня 00 копійок). З часом подружжя почало будівництво

Станом на сьогодні це незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 57%

Відповідно до технічного паспорта виготовленого 29 квітня 2025 року, житловий будинок побудований з газоблоків, загальна площа 117,5 кв.м., з яких 45.9 кв.м. - житлова площа, 71,6 кв.м. -допоміжна.

Такі ж технічні характеристики незавершеного будівництвом житлового будинку відображені і в довідці № 440 від 09.05.2025 року виданою КП Виноградівське РБТІ.

Вартість вказаного незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 станом на 29 травня 2025 року становить 2620251,00 грн.( Два мільйона шістсот двадцять тисяч двісті п`ятдесят одна гривня 00 копійок) відповідно до Звіту про експертну оцінку об`єкта нерухомості № ДЖГЮИЕ030593, виготовленого експертом Я.Ю.Данко.

23 жовтня 2024 року рішенням Виноградівського районного суду шлюб між подружжям було розірвано(Справа №299/6585/24)

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Конструкція норми вищенаведеної статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільного права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширювати правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. (Постанова Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс 17).

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові 14 липня 2021 року (справа № 303/4265/18 провадження № 61-64св20), що неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.

Отже, початок перебігу позовної давності у справах про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану (статті 106. 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109. 110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (частина друга статті 72 СК України), тобто з моменту виникнення спору між ними. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 584/1319/16-ц (провадження № 61-19445св 18). від 24 лютого 2021 року у справі № 303/6365/17 (провадження № 61 -13857св 19).

Відповідно до статтей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд мас керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обгрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій. що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11).

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Водночас частиною другою статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177- 179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 722/823/17-ц (провадження № 61- 45361св18) Верховний Суд розмежував правовий статус незавершеного та самочинного будівництва, зазначивши, що об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, а отже, є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил може підлягати поділу між ними, а щодо самочинного будівництва такі способи захисту прав не застосовуються.

Водночас при вирішенні спору про поділ майна подружжя Верховний Суд України зазначив, що в разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання (постанова від 18 листопада 2015 року у справі № 6-388цс15).

У постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цес15 Верховний Суд України звернув увагу, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними (аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-388цс15, від 27 травня 2015 року № 6-159цс15).

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Як встановлено судом, сторони з 21.04.2007 року до 23.10.2024 року перебували в зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу розпочали будівництво житлового будинку що за адресою: АДРЕСА_1 і на даний час це незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 57%

Вищезазначений житловий будинок, відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє спірний житловий будинок на дві рівні частини, визнавши за позивачем та відповідачем право приватної власності на нерухоме майно - частину будинку, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , кожному. В зв`язку з чим, право спільної сумісної власності подружжя підлягає припиненню, оскільки, поділ спільного майна подружжя означає припинення права спільної сумісної власності подружжя на це майно і виникнення на її основі спільної часткової власності подружжя.

Крім того, відповідно до ст.264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позовні вимоги суд задовольнив, вважаю, що необхідно стягнути у відповідача на користь позивача 50% відсотків судового збору, який підлягає сплаті за майновий спір з ціною позову 1356261.00грн, що складає 4542( чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн.

Керуючись ст.ст. 258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.60, 69-71 СК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати об`єктами права спільної сумісної власності земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:0419. розташовану за адресою АДРЕСА_1 , площею 0.0727 га. цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) та незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 57 %, загальною площею 117,5 кв.м., який розташований на вказаній земельній ділянці за кадастровим номером :00:002:0419. що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . площею 0.0727 га. цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка).

Визнати за ОСОБА_1 . 16.1 1.1984 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . право власності на 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером :00:002:0419. розташовану за адресою АДРЕСА_1 . площею 0.0727 га. цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка).

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером :00:002:0419, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , площею 0.0727 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка).

Визнати за ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, елементів, конструкцій та робіт, з яких складається об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок, який розміщений на земельній ділянці площею 0.0727 га за кадастровим номером :00:002:0419. цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), що за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, елементів, конструкцій та робіт, з яких складається об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок, який розміщений на земельній ділянці площею 0.0727 га за кадастровим номером :00:002:0419. цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), що за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 50% судового збору у розмірі 4542 грн. на користь позивачки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийНадопта А. А.