П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року місто Київ

справа № 363/3961/24

провадження № 22-ц/824/9725/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Височанської Н.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - російська федерації в особі уряду російської федерації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Лупейком Олександром Васильовичем,

на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Рудюк О.Д.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації в особі уряду російської федерації про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до російської федерації, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000 000 грн. що на день заявлення позовних вимог у еквівалентах складає 1 228 501, 23 доларів США, або 1 134 350,16 Євро.

Позов обгрунтовано тим, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала військову агресію проти України, вчинивши терористичний широкомасштабний збройний напад. Після початку військового вторгнення російської федерації Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який потім неодноразово продовжувався. Вчинена військова збройна агресія російської федерації проти України є загальновідомим фактом і у контексті цього позову не підлягає окремому доведенню, яка спричинила тяжкі наслідки, як для держави у цілому, так і громадян України, зокрема, і для позивача, та її родини. Позивач зазнала моральне і фізичне травмування через війну.

Проживаючи у м. Вишгород Київської областів, позивачка ОСОБА_1 перебувала у страху і паніці, внаслідок ракетних обстрілів, її охоплював відчай та почуття безвиході. Молодший син ОСОБА_2 воює до сьогоднішнього дня, старший ОСОБА_3 демобілізований з численними хворобами.

23 листопада 2022 року внаслідок ракетного обстрілу було зруйновано будинок, в якому знаходилась позивачка за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт поранення ОСОБА_1 підтверджується довідкою травмпункту № 273, у якій фіксується попередній діагноз: закриті переломи лівої п`яткової кістки зі зміщенням. Довідкою від 25 листопада 2022 року, зафіксовані додаткові травмування: мінно-вибухова травма, множинні підшкірні гематоми тулуба, ЗЧМТ. За результатами стаціонарного лікування оформлена виписка КНП «Вишгородська ЦРЛ» № 3442/1587 (період 25 листопада 2022 року - 28 листопада 2022 року), якою підтверджувався діагноз: мінно-вибухова травма та струс головного мозгу із цефалгічним синдромом, церебро-астенічним синдромом. Згодом ТОВ «Медичний центр діагностики МРТ» було здійснено МРТ лівого гомілкового суглобу. Довідкою від 24 серпня 2023 року зафіксовано діагноз: ознаки консолідованого перелому п`яткової та таранної кісток, вільні кісткові тіла, частковий розрив передньої таранно-малогомілкової зв`язки, п`ятково-малогомілкової зв`язки, інтерстиційний надрив дельтовидної зв`язки, остеоартроз 2 ст., синовий, набряк м`яких тканин. Таким чином, факт травмування ОСОБА_1 є офіційно підтвердженим.

За фактом ракетного обстрілу, у результаті якого постраждала і позивачка, 23 листопада 2022 року СУ ІНФОРМАЦІЯ_3 до ЄРДР внесені відомості у кримінальному провадженні № 000661 за ознаками ч. 2 ст. 438 КК України, за фабулою фіксується нанесення у цей день збройними силами рф ракетного удару по м. Вишгороду з пошкодженням житлового будинку АДРЕСА_2 , загибеллю і пораненню людей. У межах кримінального провадження № 000661 призначались стосовно ОСОБА_1 судово-медична експертиза, за результатами якого оформлено висновок експерта № 34осв-2022. Експертиза призначалась 28 листопада 2022 року, закінчена 13 січня 2023 року. Вказаним висновком підтверджено травмування ОСОБА_1 .

Отримане поранення посилило психотравмування позивача. Позивач літня жінка на фоні тривавючої війни прогресують і фізичні недуги: часто болить серце, постійно підвищується тиск, з безсонням.

ОСОБА_1 стверджувала, що війна, яку розпочала рф проти України, спричинила їй глибоке психотравмування та заподіяла моральну шкоду. Вважала, що країна-агресор має відшкодувати заподіяну нею шкоду, яку ОСОБА_1 оцінює у 50 000 000 грн., згідно висновку спеціаліста-психолога ОСОБА_4 від 10 липня 2024 року, оскільки завдана їй моральна шкода знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі збройним нападом російської федерацій.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до російської федерації в особі уряду російської федерації про відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з російської федерації в особі уряду російської федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 000 (п`ять мільйонів) грн..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з російської федерації в особі уряду російської федерації на користь держави судовий збір у розмірі 13 420 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лупейко О.В. 26 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим при неповному з"ясуванні обставин справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що судом першої інстанції: протиправно ухвалено заочне рішення, проти такого заперечувала сторона позивача; субєктивно оцінено розмір моральної шкоди та не правильно враховано висновок спеціаліста- психолога; не надано обгрунтування, в чому саме полягає «завищений розмір» моральної шкоди; наполягає на врахуванні висновку спеціаліста- психолога судом апеляційної інстації, оскільки вважає такий доказом в розумінні ст. 95 ЦПК України.

В судове засідання не з`явилась сторона позивача, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується звітом про доставку судової повістки - повідомлення до електронного кабінету адвоката Лупейка О.В. та повернутим конвертом, направленим на адресу ОСОБА_1 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.181,182).

Зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися.

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією її паспорта, наявного у справі.

10 грудня 2004 року ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 , виданого 10 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 квітня 2023 року, ОСОБА_5 був власником квартири АДРЕСА_3 , квартира перейшла у спадок сину ОСОБА_2 .

З 17 червня 2021 року ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23 листопада 2022 року вбачається, що Слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київській області Вишгородським районним управлінням ГУ НП у Київській області 23 листопада 2022 року 17:43:03 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 438 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 23 листопада 2022 року близько 14 години 05 хвилин, представниками збройних сил Російської Федерації, завдано ракетного удару по м. Вишгород Київської області, внаслідок чого спричинили пошкодження будинку під АДРЕСА_2 , загибель та поранення цивільних осіб.

23 листопада 2022 року, ОСОБА_1 , отримала травму та їй встановлено діагноз: закритий перелом лівої п`яткової кістки зі зміщенням, що підтверджується довідкою виданою 25 листопада 2022 року № 3273 травмпунктом КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» ВМР.

Відповідно до довідки від 25 листопада 2022 року хірургічного відділення КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» ВМР, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагностовано: мінно-вибухова травма. Множинні підшкірні гематоми тулуба. Забій м`яких тканин лівої стопи. ЗЧМТ.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3442/1587 ОСОБА_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» ВМР з 25.11.2022 року по 28.11.2022 року.

24 серпня 2023 року ОСОБА_1 , пройшла обстеження в ТОВ «Медичний центр діагности «МРТ» згідно висновку якого, виявлені ознаки консолідованого перелому п`яткової та таранної кісток. Вільні кісткові тіла. Частковий розрив передньої таранно-малогомілкової зв`язки, п`яткова-малогомілкової зв`язки. Інтерстиційний надрив дельтовидної зв`язки. Остеоартроз 2 ст. Синовіїт. Набряк м`яких тканин.

Як вбачається з висновку експерта № 34осв.-2022 року, проведено експертизу за матеріалами кримінального провадження від 23 листопада 2022 року, на підставі постанови старшого слідчого ВРЗЗС СВ Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта ОСОБА_6 , відносно ОСОБА_1 , обставини справи: 23 листопада 2022 року внаслідок ракетного обстрілу Збройними силами російської федерації відбулося влучання ракети в житловий будинок АДРЕСА_2 , внаслідок чого ОСОБА_1 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5 , отримала тілесні ушкодження. На вирішення експертизи поставлені питання: 1. Які тілесні ушкодження маються на тілі ОСОБА_1 , їх характер, локалізація, механізм та давність утворення? 2. Яка ступінь тяжкості кожного окремо та всіх у сукупності тілесних ушкоджень, наявних на тілі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Згідно висновку експерта № 34осв.-2022 року, при освідуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28 листопада 2022 року з урахуванням даних наданої медичної документації та консультативного заключення консультанта-рентгенолого у останньої виявлені тілесні ушкодження у вигляді: а) забою мяких тканин тім`яної області зліва; б) синців (в проекції нижнього края правої лопатки, у поперекової області зліва/два/, по задній поверхні правої гомілки у верхній та середній третині, по задній поверхні лівого стегна у нижній третині, в проекції зовнішнього краю лівої лопатки); в) перелома лівої п`яткової кістки. Вищезазначені тілесні ушкодження могли виникнути від дії топого (-их) предмета (-ів), можливо у строк 23 листопада 2022 року та за обставин, що викладені у постанові про призначення даної експертизи.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 10 квітня 2024 року про проведення психологічного дослідження, спеціалістом-психологом ОСОБА_4 проведено психологічне дослідження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на предмет психотравмування та визначення розміру моральної шкоди, спричиненої їй у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, за результатами якого видано висновок спеціаліста-психолога від 31.05.2024 року.

Згідно з висновком спеціаліста-психолога від 31 травня 2024 року: 1. Досліджена ситуація, пов`язана зі впливом на життя і здоров`я ОСОБА_1 збройної агресії російської федерації на Україну, є, беззаперечно, психотравмуючою для неї. 2. Глибина інтенсивності, протяжність психотравмуючого впливу на особистість ОСОБА_1 за обставинами, що були піддані дослідженню, є надзвичайними, гіпертрофованими і потенційно небезпечними для її фізичного і психологічного здоров`я. 3. За обставин, які розглянуті у дослідженні, заявниці ОСОБА_1 завдано моральної шкоди. 4. Між спричиненою заявниці ОСОБА_1 моральною шкодою та психотравмуючими факторами, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. 5. Визначений самостійно ОСОБА_1 розмір морального відшкодування за завдану моральну шкоду є адекватним психотравмуючій ситуації. Рекомендований розмір морального відшкодування ОСОБА_1 за даними психологічного дослідження встановлюється у 50 000 000 грн, у т.ч. з урахуванням фактору, що сама ОСОБА_1 вважає таку суму мінімально адекватною для можливого часткового відновлення морального (психологічного) здоров`я.

З 2014 року російська федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії.

Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VІІІ, збройна агресія російської федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії).

Друга фаза збройної агресії російської федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами російської федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27квітня 2014 року).

Третя фаза збройної агресії російської федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил російської федерації.

24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії російської федерації проти України - повномасштабне вторгнення Збройних Сил російської федерації на суверенну територію України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 зазнала моральних страждань внаслідок збройної агресії рф. Вирішуючи питання щодо розміру компенсації моральної шкоди, суд першої інстанції враховував тривалість порушення, яке продовжує існувати і на даний час, його наслідки для позивача, яка змушена докладати додаткових зусиль для влаштування свого побуту, внаслідок втрати житла, вік позивача, для якої такі кардинальні зміни в її житті є складними та обтяжливими. Суд, здійснюючи оцінку на основі справедливості, вважав розумним присудити позивачу в якості відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 5 000 000 грн., що відповідатиме заподіяним їй моральним стражданням і буде достатнім та необхідним для відшкодування спричиненої шкоди та відновлення душевного стану.

Визначений у висновку спеціаліста-психолога від 31 травня 2024 року розмір моральної шкоди в сумі 50 000 000 грн. суд першої інстанції вважав завищеним і таким, що не може вважатися співмірним із змістом порушених прав та їх обсягів, виходячи з підстав обґрунтованих у позові.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

В силу ч. 3 ст. 82 ЦПК України, загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія російської федерації проти України, внаслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України.

24 лютого 2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення російської федерації на території України, у зв`язку із чим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України», в Україні введено воєнний стан.

Окрім того, відповідно до статті 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004), що відображає звичаєве міжнародне право, держава не має права посилатися на судовий імунітет у справах, пов`язаних із завданням шкоди здоров`ю, життю та майну, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час перебувала на території держави суду.

Отже, судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом, а тому держава російська федерація є належним відповідачем у цій справі.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 760/17232/20-ц.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України.

Отже, починаючи з 2014 року відсутня необхідність у направленні до посольства російської федерації в Україні запитів щодо згоди російської федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди, у зв`язку з вчиненням російською федерацією збройної агресії проти України та ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А починаючи з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й у зв`язку із розірванням дипломатичних зносин України з російською федерацією.

З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України, чим порушено її суверенітет, отримання згоди російської федерації бути відповідачем у цій справі наразі є недоречним.

Таких висновків щодо розірвання дипломатичних відносин між Україною і російською федерацією, на основі аналізу наведених вище норм права та фактичних обставин, дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 490/9551/19, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, (пункт 58).

Колегія суддів відзначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що у держави-агресора російської федерації відсутній судовий імунітет у справах на предмет відшкодування шкоди, пов`язаної із завданням шкоди здоров`ю, життю та майну, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час перебувала на території держави суду. За рішенням суду України шкода відшкодовується фізичній особі російською федерацією, як державою-агресором.

В апеляційній скарзі сторона позивача посилається на протиправність ухвалення судом першої інстанції заочного рішення, проте такі доводи спростовуються наведеним вище, а тому не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом. Крім того, саме по собі ухвалення судом першої інстанції заочного рішення за відсутності згоди сторони позивача, не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваного заочного рішення.

2 березня 2022 року у резолюції ES-11/1 «Агресія проти України» збройну агресію рф проти України у резолюції ES-11/1 «Агресія проти України» визнала Генеральна Асамблея ООН. Ґрезолюцією встановлюється вимога від російської федерації негайного припинення застосування сили проти України, утримання від погроз чи застосування сили проти будь-якої держави ООН, повного та безумовного виведення збройних сил з території України у межах її міжнародно-визнаних кордонів, а також забезпечення повного захисту цивільних осіб, включаючи гуманітарний персонал, журналістів та осіб, які перебувають у вразливому становищі, у тому числі жінок і дітей.

14 квітня 2022 року Верховна Рада України визнала дії, вчинені збройними силами російської федерації та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу (пункт 1 Заяви Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», схваленої згідно з Постановою Верховної Ради України № 2188-IX).

27 квітня 2022 року Парламентська Асамблея Ради Європи ухвалила резолюцію «Наслідки продовження агресії російської федерації проти України: роль і відповідь Ради Європи» № 2433. Визнала, що агресія рф проти України є безпрецедентним актом як сама по собі, так і за її далекосяжними наслідками, бо провокує найважчу гуманітарну кризу в Європі з найбільшою кількістю жертв, наймасштабнішим внутрішнім і зовнішнім переміщенням населення з часів Другої світової війни.

Верховний Суд у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19 дійшов висновку, що звернення позивача до українського суду із позовом до російської федерації про відшкодування шкоди, завданої збройною агресією росії проти України, є можливим засобом захисту права.

Звертаючись з цим позовом до суду, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача завдану їй військовими діями рф моральну шкоду та важала обгрунтованим розмір такої в сумі 50 000 000 грн., яка розрахована на підставі висновку спеціаліста-психолога від 31 травня 2024 року.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ст. 16 ЦК України).

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Виходячи з положень ст.ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Тлумачення ст. 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості

Відповідно до ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок доказування і подання доказів кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

До позовної заяви додано висновок спеціаліста - психолога від 31 травня 2024 року, в якому зроблено висновок про те, що сума завданої ОСОБА_1 моральної шкоди є обгрунтованою.

Враховуючи норми процесуального законодавства та висновки, викладені у постановах Верховного Суду, висновок спеціаліста - психолога від 31 травня 2024 року правильно враховано судом першої інстанції як такий, що в сукупності з іншими доказами носить інформативний, а не обов'язковий характер. А тому, посилання апелянта щодо неврахування у рішенні суду цього висновку є необгрунтованими, а зводяться до незгоди з визначеною судом сумою моральної шкоди.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст. 23 ЦК України).

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд першої інстанції правильно врахував обставини справи, характер та обсяг душевних страждань, яких ОСОБА_1 зазнала у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, порушення налагодженого способу життя, а тому дійшов мотивованих висновків, що реальною та справедливою сумою компенсації моральних страждань є сума 5 000 000 грн.

Зазначені висновки суду не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки рішення суду не підлягає скасуванню, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Лупейком Олександром Васильовичем, залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д.Поливач

А.М.Стрижеус