ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8865/25 Справа № 216/7011/24 Суддя у 1-й інстанції - ЦИМБАЛІСТЕНКО О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/7011/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 04 липня 2025 року, яке ухвалено суддею Цимбалістенко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 липня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (надалі ТОВ «Санфорд Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 20.12.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 укладено угоду №С-409-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Пунктом 3 Угоди визначено, що Банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн.; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 7000,00 грн.; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48.00% річних; розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами Банку та ДКБО; діє індивідуальний порядок внесення суми Обов`язкового мінімального платежу (ОМП), за яким розрахунковою датою є число кожного календарного місяця, яке відповідає числу дня оформлення договору; днем сплати ОМП за попередній розрахунковий період є останній операційний день платіжного періоду.

Банк свої зобов`язання виконав повністю, відкривши позичальнику поточний рахунок у валюті гривня та давши останньому можливість користування кредитними коштами в сумі 200000,00 грн. в межах кредитного ліміту, що відображено у виписці по рахунку.

Відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 22476,36 грн., що складається із: заборгованості по основним боргом (тілом кредиту) в розмірі 6982,09 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 10936,92 грн.

16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (далі - ТОВ «ФК «СОНАТІ») був укладений договір факторингу №16/11-23, за яким ТОВ «ФК «СОНАТІ» набуло права вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

29.12.2023 між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №29/12-23, за яким ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права вимоги до Боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Всі нарахування, що відбувалися до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювалося безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги - 16.11.2023.

Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідач не погасив заборгованість добровільно, позивач, як новий кредитор, звернувся до суду із зазначеним позовом та просив суд: стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних, складає 22476,30 грн. та понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та правничу допомогу в розмірі 5200,00 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 04 липня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором №С-409-0 від 20 грудня 2018 в загальному розмірі 22476,30 грн. та судовий збір в сумі 2422,00 грн

У іншій частині стягнення правничої допомоги відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «Санфорд Капітал» просить рішення скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» витрат на правничу допомогу у сумі 5200,00 гривень, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 5200,00 гривень задовольнити у повному обсязі. Також, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8 400,00 гривень та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 633,60 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в обґрунтування рішення, в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції вказує, що із реєстру боржників від 09.04.2024 та акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10.05.2024 слідує, що вони не містять відомостей про надання правничої допомоги по стягненню заборгованості по кредитному договору №С-409-0 від 20.12.2018, позичальником по якому є боржник ОСОБА_1 .

Разом з позовною заявою ТОВ «Санфорд Капітал» було надано до суду докази щодо обсягу наданих послуг з правничої допомоги та їх вартості, а саме копію Акту приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги №4 від 12.08.2024 року, підписаного між ТОВ «Санфорд Капітал»» та Адвокатським об?єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», який містить опис робіт (наданих послуг), які підлягають оплаті згідно п. 3.4.3. договору про надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження здійснення правничих послуг щодо боржниці позивачем до суду було надано Реєстр Боржників від 15.07.2024 року до Договору про надання правничої допомоги №1/04 від «01» квітня 2024 року, а також Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 12.08.2024 року до Договору про надання правничої допомоги № 1/04 від «01» квітня 2024 року, а тому у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні вимог у цій частині.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» витрат на правничу допомогу в сумі 5 200 гривень 00 копійок.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволення вимог ТОВ «Санфорд Капітал» в частині стягнення із ОСОБА_1 судовийх витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в сумі 5 200 гривень 00 копійок, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості, оскільки, матеріали справи не містять відомостей про надання правничої допомоги Адвокатським об?єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» у справі по стягненню заборгованості по кредитному договору №С-409-0 від 20.12.2018, позичальником по якому є боржник ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Як вбачається з Договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, між позивачем ТОВ «Санфорд Капітал» та Адвокатським об?єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» укладений договір про надання правничої допомоги.

Згідно п.1.1 вказаного договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов даного Договору, правничу допомогу, у відповідності до завдання Клієнта, а Клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити Винагороду.

Пунктом 1.2. договору про надання правничої допомоги передбачено, що серед іншого, Адвокатське об`єднання здійснює юридичні дії по стягненню заборгованості третіх осіб перед Клієнтом шляхом складання, підписання та подання до суду позовних заяв.

Згідно Реєстру боржників від 15 липня 2024 року, який є невід?ємною частиною Договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, на виконання умов п. 2.1. цього Договору, ТОВ «Санфорд Капітал» передав, а АО «АЛЬЯНС ДЛС» отримало в роботу даний Реєстр прав вимог щодо боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором №С-409-0 від 20.12.2018,.

Згідно Акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 12 серпня 2024 року, АО «АЛЬЯНС ДЛС» надало ТОВ «Санфорд Капітал» такі правові послуги щодо боржника ОСОБА_1 : проведення юридичного та фінансового аналізу боржника, складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника, вартість цих послуг визначена в сумі 5 200,00 грн.

Зазначені документи наявні в підсистемі «Електронний суд» та були долучені позивачем ТОВ «Санфорд Капітал» до позовної заяви, при звернення до суду з даним позовом, однак не були враховані судом першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги щодо неналежної лцінки судом доказів у справі є обгрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що представник позивача в судове засідання не прибував, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності, а обсяг наданих адвокатом послуг фактично складається лише з надання консультацій та складення позовної заяви.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 2500,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору в частині розподілу судових витрат у справі, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог ТОВ «Санфорд Капітал» про стягнення з відповідача судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, в розмірі 2 500,00 грн.

Згідно п. в ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.

Зокрема, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання професійної правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання професійної правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робі, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги (п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Згідно Акту приймання-передачі правничої допомоги №7 від 17 липня 2025 року відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, АО «АЛЬЯНС ДЛС» надало ТОВ «Санфорд Капітал» такі правові послуги щодо боржника ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції: складання, підписання та подання апеляційної скарги, вартість цих послуг визначена в сумі 8 400,00 грн.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи в суді апеляційної інстанції, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин,зокрема, щодо оскарження рішення суду лише в частині розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про те, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 500,00 грн. та їх стягнення не суперечить принципу розподілу судових витрат.

Крім того, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Санфорд Капітал» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 1 744,10 грн, тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» - задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 04 липня 2025 року в частині відмови у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, в розмірі 2 500 (дві тисячі п?ятсот) гривень 00 (нуль) копійок.

В задоволенні іншої частини вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, відмовити.

В іншій, не оскаржуваній частині, рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, в розмірі 1 500 (одна тисяча п?ятсот) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судові витрати, понесені на сплату судового збору у суді апеляційної інстанції, в розмірі 1 744 (одна тисяча сімсот сорок чотири) гривні 10 (десять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: