Номер провадження: 22-з/813/281/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
23.10.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Карташова О.Ю.
суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.
за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.,
учасники справи:
відповідачі Споживче Товариство «Будова Бріз», ОСОБА_2
розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду
за позовом ОСОБА_1 до Споживчого Товариства «Будова Бріз», ОСОБА_2 про визнання право власності на майнові права та зобов`язання вчинити певні дії
Історія справи
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Споживчого Товариства «Будова Бріз», ОСОБА_2 про визнання право власності на майнові права та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Споживчого Товариства «Будова Бріз» ( , місце знаходження: м. Одеса, вул. Осипова, буд 25 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання право власності на майнові права та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано власником майнових прав на нежитлове приміщення, розташоване в об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_3 , будівельний номер нежитлового приміщення КН4, загальною площею 42,3 кв.м, поверх 1 за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві №6/4-О від 06.11.2020, укладеним між ним та СТ «Будова Бріз» ОСОБА_1 ; ( РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язано СТ «Будова Бріз » () змінити сторону у Договорі асоційованого членства в споживчому товаристві №6/4-О від 06.11.2020 з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Заліпаєв Ю.В. подав апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.06.2025 року апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Заліпаєв Юрій Валерійович задоволено частково. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 20 травня 2024 року скасовано та постановлено нове судове рішення. У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Споживчого Товариства «Будова Бріз» про визнання право власності на майнові права та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майнові права та зобов`язання вчинити певні дії закрито. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 15465,9 грн.

21.02.2024 року через підсистему систему Електронний суд, надійшла заява адвоката Заліпаєва Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 , про розподіл/ відшкодування/ компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Заявник просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 43440 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В заяві вказується, що з метою захисту прав та інтересів у цій справі ОСОБА_3 залучив адвоката Заліпаєва Ю.В., яким відповідно до Акту виконаних робіт здійснено: ознайомлення з матеріалами справи № 947/38840/23; аналіз та вивчення рішення суду першої інстанції; надання усних та письмових консультацій; підготовка та подання адвокатських запитів; підготовлено та подано до суду: апеляційну скаргу від 19.12.2024 року, відповідь на відзив від 04.02.2025 року; представництво інтересів у суді апеляційної інстанції, зокрема участь у судовому засідання 12.06.2025.

На підтвердження понесених витрат до суду було надано укладений між Горпенко С.П. та адвокатом договір № 12 від 25.07.2024 року та додаткову угоду від 16.06.2025, згідно з якою гонорар за надання правничої допомоги становить 1000 доларів США (еквівалент 41440, 00 грн за курсом НБУ та участь у судовому засіданні 2000 грн, загальна сума витрат становить 43440 грн.

В заяві звертається увага, що в апеляційній скарзі було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які поніс та має понести скаржник складаються із судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 15465,87 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 41900,00 грн, а остаточний розрахунок судових витрат буде надано до суду за фактом надання таких послуг. Крім цього, що під час судового засідання 12.06.2025 під час судових дебатів, представником апелянта було заявлено клопотання про надання доказів про стягнення витрат на правничу допомогу, відповідно до абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Заперечення на клопотання (заяву)

Представником ОСОБА_1 адвокатом Григоренко Ю.С. подані заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просять заяву ОСОБА_3 про стягнення судових витрат у розмірі 43440,00 грн залишити без задоволення. Крім цього, зазначену суму вважають та такою, що в 2-3 рази перевищує ринкові тарифи для справ аналогічної складності.

Заява вмотивована тим, що ОСОБА_3 не надав жодного документа, що підтверджує фактичну сплату або реальність заявлених витрат, що суперечить обов`язковим вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України та установленій судовій практиці Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Згідно з частинами першою та третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Згідно ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). А тому, заперечення сторони позивачів в цій частині є безпідставними.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

В апеляційній скарзі та до закінчення судових дебатів у справі сторона скаржників зробила заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесену в суді апеляційної інстанції.

16.06.2025 року, тобто протягом п`яти днів після прийняття постанови апеляційним судом, від ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Заліпаєв Ю.В., надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі.

Тобто, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України заявником дотримані.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у частинах п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідний правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 викладено правовий висновок про те, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

У постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.

На підтвердження розміру витрат, які поніс ОСОБА_3 на правничу допомогу, адвокатом Заліпаєвим Ю.В. надано: договір про надання правничої допомоги № 12 від 25 липня 2024 року; додаткова угода № 2 від 16.06.2025 до договору про надання правничої допомоги № 12 від 25.07.2024 року, з якої вбачається, що сума гонорару становить 1000 доларів США, що на дату підписання угоди становило еквівалент 41440 грн, вказаний гонорар включає в себе: аналіз вивчення рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2024 року у справі № 947/38840/23, надання усних та письмових консультацій з питань, пов`язаних із цією справою, підготовка та направлення адвокатських запитів з метою збору необхідної інформації, підготовка проекту апеляційної скарги та інших процесуальних документів, подання апеляційної скарги до суду, здійснення представництва та супровід інтересів в Одеському апеляційному суді у справі № 947/38840/23, також окремо зазначено суму 2000 грн за участь у судовому засіданні; акт виконаних робіт № 2 від 16.06.2025 року на загальну суму 43440 грн.

Таким чином, заявником надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які належить застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Сторона позивачів, в запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, вказувала, що сума витрат на правничу допомогу зазначена представником Горпенка С.П. є завищеною для справи аналогічної складності.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншою сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.(Постанова ВС у справі№ 808/1849/18)

Таким, чином, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих заявнику послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, заперечення іншої сторони, щодо заявленої суми та прохання про її зменшення, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлена представником Горпенка С.П. сума в розмірі 43440 грн є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Так, оцінюючи надані апеляційному суду докази понесення ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд зазначає, що його представником не доведено, що такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий.

Зокрема, вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції враховує конкретні обставини даної справи, її складність, відсутність необхідності вивчення адвокатом додаткових джерел права, законодавства, що регулює спір у справі, обсяг наданих послуг з правничої допомоги, принцип співмірності судових витрат, обґрунтування заявником розміру цих витрат, критерій реальності адвокатських витрат, ту обставину, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний характер, беручи до уваги тривалість розгляду справи в суді апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, заявлений розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, їх неминучості та розумності їхнього розміру, відтак, відсутні підстави для покладення на ОСОБА_1 обов`язку з відшкодування понесених ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі.

Так, щодо послуг, наданих адвокатом по підготовці до розгляду справи в Одеському апеляційному суді: аналіз вивчення рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2024 року у справі № 947/38840/23, надання усних та письмових консультацій з питань, пов`язаних із цією справою, підготовка та направлення адвокатських запитів з метою збору необхідної інформації, підготовка проєкту апеляційної скарги та інших процесуальних документів, подання апеляційної скарги до суду, здійснення представництва та супровід інтересів в Одеському апеляційному суді у справі № 947/38840/23 - вартість яких складає 41440 грн (або 1000 доларів США), колегія суддів враховує те, що вказані послуги є типовими процесуальними діями, що не виходять за межі стандартної підготовки до апеляційного розгляду справи. Крім того, справа не відзначається підвищеною складністю, не містить виняткових юридичних питань чи значного обсягу доказової бази, що могло б об`єктивно обґрунтувати заявлений обсяг витрат.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за доцільне зменшити розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу в цій частині до 16576 грн (що за курсом НБУ на час підписання угоди складає 400 доларів США), як такого, що є розумним та співмірним із характером і складністю справи.

Щодо заявлених витрат за участь у судовому засіданні Одеського апеляційного суду 12.06.2025 вартість якого складає 2000 грн, колегія суддів зазначає, що заявлений розмір є неспівмірним зі складністю справи, судове засідання не було тривалим та не відзначалося підвищеною складністю, що підтверджується відповідним протоколом судового засідання, а тому в цій частині колегія суддів також вважає за доцільне зменшити розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн, як такого, що є розумним та співмірним із характером і складністю справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку про те, що визначений ОСОБА_4 та його адвокатом розмір витрат є завищеним щодо іншої сторони, та їх стягнення становить надмірний тягар для Єфименко Г.В., що суперечить принципу розподілу таких витрат, а тому вважає, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 17576 грн, що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості.

Інші доводи сторони відповідачів, щодо підстав для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та не належності наданих доказів їх підтвердження, є такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, колегія суддів, з урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат, дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з відшкодуванням витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17576 гривень.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 в інтересах якого діє адвокат Заліпаєв Юрій Валерійович, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 17576 гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький