Провадження №2/523/531/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Ячменьової Д.В.,

представника відповідачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та аргументів учасників справи

06 липня 2024 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 375858-КС-001 від 14 серпня 2021 року у розмірі 62632,49 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_2 14 серпня 2021 року дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями уклали договір про надання кредиту № 375858-КС-001, відповідно до якого відповідачці надано грошові кошти у розмірі 16000 грн строком на 24 тижні зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,86403158 % в день (фіксована ставка), 21 листопада 2021 року сторони уклали додаткову угоду про надання додаткового кредиту у сумі 10000 грн зі сплатою комісії за його надання - 1500 грн, а 04 лютого 2022 року - додаткову угоду про надання додаткового кредиту у розмірі 9000 грн зі сплатою комісії за його надання - 1350 грн.

Оскільки відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором, лише частково сплативши заборгованість на загальну суму 39351,56 грн, то станом на 20 червня 2023 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 62632,49 грн, яка складається із суми прострочених платежів за тілом кредиту - 25169,77 грн; суми прострочених платежів за відсотками - 36112,72 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1350 грн.

У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості разом із понесеними судовими витратами.

11 липня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27 вересня 2023 року представник відповідачки - Гончарук О.М. через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надав суду відзив на позов, відповідно до яких відповідачка не визнає позовні вимоги у обсязі, заявленому позивачем, оскільки за інформацією, розміщеною на вейсайті позивача, кожна особа може отримати кредит у розмірі 16000 грн строком на 24 тижні зі сплатою реальної річної процентної ставки 1,15 %, тоді як у договорі, укладеному сторонами 14 серпня 2021 року, реальна річна процентна ставка складає 3576,97 %, за додатковими угодами від 21 листопада 2021 року - 2625,13 %, від 04 лютого 2022 року - 2415,30%. Крім того, умови договору кредиту передбачають комісію за надання кредиту, а додаткових угод - комісію за зміну умов договору.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано пропозиції від 14 серпня 2021 року на надання кредиту, від 21 листопада 2021 року і 04 лютого 2022 року про укладення додаткових угод та відповідні прийняття пропозицій відповідачкою, візуальна форма послідовності, які не підписані електронним підписом відповідачки, відсутній будь-який код чи код підпис, тому є лише текстовими документами і не відповідають вимогам Законам України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «Про електронні довірчі послуги».

Отже, отримуючи гроші від позивача, ОСОБА_2 розраховувала на реальну річну процентну ставку 1,15%, виходячи із інформації, розміщеної на сайті. Відповідачка сплатила на погашення заборгованості 39351,56 грн, що майже у два рази перевищує розмір кредиту. Таку поведінку позивача ОСОБА_2 вважає протиправною, а умови договору, якими встановлені розміри процентних ставок - несправедливими, які суперечать принципам розумності, добросовісності і рівності, та є наслідком дисбалансу договірних прав і обов`язків на шкоду позичальниці, чим порушені вимоги ч.3 ст. 509, ст. 627 ЦК України, статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Установлена процентна ставка у договорі є неспівмірною з обліковою ставкою НБУ, яка станом на 2023 рік становить 20 % річних, а на дату укладення договору - 8 % річних.

ОСОБА_2 неодноразово зверталася до позивача із проханням привести у відповідність до чинного законодавства умови договору та перерахувати відсотки, але отримувала відмову.

При цьому, відповідачка звертає увагу суду, що загальна сума отриманого кредиту складає 35000 грн, нею сплачено 39351,56 грн, загальна сума до повернення, визначена позивачем, складає 101984,05 грн, що є непропорційно великою сумою компенсації.

Таким чином, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, виходячи із отриманої суми кредиту, суми внесених відповідачкою коштів та загальним обсягом заявленої позивачем вимоги, суд має право зменшити нараховану суму.

У зв`язку з чим представник відповідачки просить суд відмовити у задоволені позовних вимог та застосувати у межах своїх повноважень зменшення нарахування до стягнення з відповідачкою.

Також у своєму відзиві представник відповідачки звертає увагу суду, що у анкеті клієнта від 26 червня 2023 року у графі найменування позичальника зазначено ФОП ОСОБА_2 та надані Правила про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям, а за таких обставин вказаний спір належить до юрисдикції Господарського суду Одеської області.

У додаткових поясненнях від 23 жовтня 2023 року представником позивача - Клименком Т.В. зазначено, що на сайті позивача в умовах кредитування на 24 тижні вказана процентна ставка 1,15 % на день. Відповідачці до укладення договору був наданий паспорт споживчого кредиту з інформацією відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», після ознайомлення з яким ОСОБА_2 підписала паспорт одноразовим ідентифікатором G-8095, надісланим на її фінансовий номер телефону, також відповідачка була ознайомлена із договором та Правилами надання кредитів, а також отримала інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг». Крім того, відповідачці надано у електронному вигляді доступ до інформації на вебсайті позивача у розділі «Публічна інформація про компанію», на сайті ТОВ «Бізпозика» клієнтам доступний кредитний калькулятор, а у розділі «Умови кредитування для фізичних осіб» - розміщені всі Типові правила кредитування, кредитні договори, додаткові угоди, паспорти споживчого кредиту. Тим самим позивач виконав вимоги про надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит. Крім того, у пунктах 7, 10 кредитного договору позичальниця підтверджує, що ознайомлена з договором та правилами, отримала до укладення договору інформацію від кредитодавця, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», а також примірник правил у електронному вигляді. Після укладання договору він разом із правилами був направлений відповідачці на її електронну пошту .

Візуальна форма послідовності дій є належним і допустимим доказом, оскільки передбачена чинним законодавством і є належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою із споживачем електронного договору, являє собою роздруківку інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції в ІТС, в якій зафіксовано послідовність дій учасників електронного правочину.

Перед укладанням додаткових угод була проведена відео-верифікація позичальниці, на підтвердження чого надано суду відеозаписи у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

Порушення відповідачкою графіку платежів за кредитним договором призвело до подорожчання кредиту замість загальної суми - 35160 грн, оскільки за кожен день користування кредитом нараховувала процентна ставка на залишок заборгованості, нарахування відсотків проводилося у межах дії договору з 28 серпня 2021 року до 29 січня 2022 року.

Умови про сплату комісії за надання кредиту є правомірними та відповідають чинному законодавству, зокрема з 10 червня 2017 року відносини між кредитодавцями та споживачами під час споживчого кредитування регулюються спеціальним Законом України «Про споживче кредитування», відповідно до ч.2 ст.8 якого до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Укладення кредитного договору здійснювалося за допомогою ІТС Товариства, електронна ідентифікація відповідачки здійснювалася при вході клієнта в особистий кабінет шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону відповідачки, вказаний при вході - . Текст договору був направлений в особистий кабінет відповідачки для ознайомлення та підписання, після ознайомлення підписаний одноразовим ідентифікатором G- 2534.

16 липня 2025 року відповідачка долучила до матеріалів справи висновок № 12Е від 14 липня 2025 року, який наданий ТОВ «АгроАльянс МЛС» та містить розрахунок наявної заборгованості відповідно до умов договору № 375858-КС-001 про надання кредиту від 14 серпня 2021 року, який складає 33477,95 грн, з яких 13811,18 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19666,77 грн заборгованість за відсотками.

У відповідь на висновок ТОВ «Бізнес позика» надало додаткові пояснення, в яких зазначило, що відповідачка у своєму відзиві на позов не заперечує фактів укладення кредитного договору та додаткових угод з позивачем; отримання кредитних коштів та здійснення платежів за цими угодами, а тому вони не підлягають доказуванню.

Кредитний договір та додаткові угоди укладалися між сторонами в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Розрахунок заборгованості за кредитним договором ґрунтується на умовах кредитного договору з урахуванням усіх платежів відповідачки.

Порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, оскільки процентна ставка нараховувалася за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, визначеного у договорі, на залишок заборгованості за кредитом, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту.

ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувала пеню чи штрафи, а просить стягнути лише заборгованість за тілом кредиту та процентам, які були нараховані відповідно до умов кредитного договору та норм ЦК України.

Чинним законодавством не передбачено право на зменшення суми процентів за користування кредитом, які позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до умов кредитного договору.

Посилання відповідачки на загальний принцип «розумності та добросовісності» не є правовою підставою для зменшення суми процентів за користування кредитом.

Крім того, ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувало проценти за кредитним договором поза межами строку дії договору. Строк кредитування був визначений до 29 січня 2022 року, у подальшому він був продовжений додатковою угодою від 21 листопада 2021 року - до 08 травня 2022 року, а додатковою угодою від 04 лютого 2022 року - до 22 липня 2022 року.

Як вбачається із розрахунку заборгованості сума заборгованості відповідачки за кредитним договором після 22 липня 2022 року припинила змінюватися у зв`язку із закінченням строку дії договору, хоча розрахунок був виконаний станом на 20 червня 2023 року.

Встановлення комісії кредитодавця, пов`язаної з наданням кредиту, відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування". Позичальниця добровільно погодилася з умовами кредитного договору, здійснюючи платежі знала, що вони будуть розподілятися на погашення заборгованості за процентами та комісією за надання кредиту, і не заперечувала проти цього протягом всього строку дії кредитного договору.

Крім того, комісія встановлена саме за надання кредиту, яка є разовою, та розмір якої є незмінним, і передбачена у самому кредитному договорі, який підписаний сторонами. Вказана комісія не пов`язана із кредитним обслуговуванням, тому зазначена відповідачкою судова практика щодо цього не може братися до уваги.

Щодо долучення відповідачкою висновку за результатами проведення економічного дослідження сторона позивача зазначила, що доказ поданий з порушенням встановлених ЦПК України строків без клопотання про його поновлення, висновок підготовлений невідомою юридичною особою ТОВ «АгроАльянс МЛС» та підписаний ОСОБА_4 - «керівником департаменту бухгалтерського обліку та аудиту ТОВ «АгроАльянс МЛС».

Відповідно до Витягу з ЄДРПОУ ТОВ «АгроАльянс МЛС» не є експертною установою, а здійснює свою діяльність у різноманітних сферах. Відповідачка не надала докази, що ОСОБА_4 справді є керівником департаменту бухгалтерського обліку та аудиту ТОВ «АгроАльянс МЛС», має економічну, юридичну чи іншу освіту, має свідоцтво судового експерта чи взагалі хоч якийсь документ на підтвердження відповідних знань у певній галузі.

У ході розгляду справи відповідачка не сплатила вартість судової економічної експертизи, призначеної судом за її клопотанням. Повторного клопотання про призначення експертизи вона не заявляла та не замовила самостійно проведення економічної експертизи в експертній установі, яка має відповідно ліцензію, а судові експерти мають відповідний рівень знань та мають відповідне свідоцтво про присвоєння кваліфікації експерта.

У зв`язку з цим сторона позивача заперечує проти долучення вказаного висновку до матеріалів справи та просить не брати його до уваги під час розгляду справи.

Рух справи в суді

11 липня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

15 листопада 2023 року та 23 січня 2024 року за клопотанням представника позивача витребувано докази.

12 листопада 2024 року за клопотанням відповідачки призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, а провадження у справі зупинено на час її проведення.

21 січня 2025 року на адресу суду надійшов рахунок № 57 від 07 січня 2025 року на оплату судової економічної експертизи.

20 березня 2025 року справа повернулася із експертної установи без проведення експертизи через відсутність попередньої оплати її вартості.

21 березня 2025 року провадження у справі поновлено та призначено її розгляд .

Представник позивача у судове засідання не з`явився. У матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи у відсутності його представника.

Представник відповідачки - ОСОБА_1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та вказуючи на те, що сплачена комісія підлягала зарахуванню для погашення кредиту, а заявлена комісія у розмірі 1350 грн взагалі не підлягає стягненню, оскільки не відповідає нормам закону.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи встановлені судом

У ході судового розгляду встановлено, що 14 серпня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_2 уклали договір про надання кредиту № 375858-КС-001 дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором - G-2534, направленим на номер телефону ОСОБА_2 НОМЕР_1 у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця.

До укладення договору відповідачці був наданий паспорт споживчого кредиту з інформацією відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», після ознайомлення з яким ОСОБА_2 підписала його одноразовим ідентифікатором G-8095, надісланим на її фінансовий номер телефону, також відповідачка була ознайомлена із договором та Правилами надання кредитів, а також отримала інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг».

Відповідно до п.1 договору позивач надає відповідачці кредит у розмірі 16000 грн строком на 24 тижня до 29 січня 2022 року зі сплатою фіксованої процентної ставки за кредитом у розмірі 0,86403158 % в день та разової комісії за надання кредиту у сумі 2400 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 35160 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 3576,97 %.

У п.3 договору кредиту сторони погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення відповідачкою коштів на погашення кредиту, в тому числі комісії за надання кредиту.

До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта.

З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій, здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення.

21 листопада 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду до договору № 375858-КС-001 про надання кредиту від 14 серпня 2021 року дистанційно у електронному вигляді з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», за умовами якої сторони підтверджують, що станом на 21 листопада 2021 року сума неповернутого кредиту за договором № 375858-КС-001 14 серпня 2021 року складає 10536,97 грн, після укладення додаткової угоди кредит збільшується на 10000 грн на умовах, викладених у договорі, після чого загальна сума отриманого та неповернутого кредиту складає 20536,97 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2625,13 %, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 42639,67 грн, продовжено строк дії кредиту на 99 днів, зі сплатою комісії за зміну умов договору у розмірі 1500 грн. У п. 7 додаткової угоди сторони визначили Графік платежів.

04 лютого 2022 року ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду до договору № 375858-КС-001 про надання кредиту від 14 серпня 2021 року дистанційно у електронному вигляді з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», за умовами якої сторони підтверджують, що станом на 04 лютого 2022 року сума неповернутого кредиту за договором № 375858-КС-001 14 серпня 2021 року складає 16169,77 грн, після укладення додаткової угоди кредит збільшується на 9000 грн на умовах, викладених у договорі, після чого загальна сума отриманого та неповернутого кредиту складає 25169,77 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2415,30 %, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 51362,83 грн, продовжено строк дії кредиту на 75 днів, зі сплатою комісії за зміну умов договору у розмірі 1350 грн. У п. 7 додаткової угоди сторони визначили Графік платежів.

Відповідно до п. 2 кредитного договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня його повернення згідно з Графіком платежів.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту та додатковими угодами виконало та надало відповідачці грошові кошти у розмірі 16000, 10000 та 9000 грн шляхом перерахування грошей на банківську картку позичальниці № НОМЕР_2 , відкриту у АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується виписками з особового рахунку.

Проте відповідачка в повному обсязі свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідно до Графіків платежів не виконала, частково сплативши у рахунок кредиту 39351,56 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом станом на 20 червня 2023 року за період з 14 серпня 2021 року до 22 липня 2022 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість у загальному розмірі 62632,49 грн, яка складається із суми прострочених платежів за тілом кредиту - 25169,77 грн; суми прострочених платежів за відсотками - 36112,72 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1350 грн.

Позиція суду

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідчки, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Із виписок по рахунку № НОМЕР_2 , наданих АТКБ «ПриватБанк», за банківською карткою відповідачки вбачається, що позичальниця отримувала кредитні кошти та користувалася ними, а також частково вносила кошти у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Розрахунок заборгованості здійснювався у межах строку дії кредитного договору та додаткових угод - з 14 серпня 2021 року до 22 липня 2022 року відповідно до умов керування. Сам розрахунок, наданий позивачем, виконаний станом на 20 червня 2023 року, проте з 22 липня 2022 року сума заборгованості відповідачки залишилася незмінною - 62632,49 грн.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами ч. 2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі п. 4 ч. 1 ст. 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 №16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 5 Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.

Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).

Аналізуючи умови кредитного договору № 375858-КС-001 від 14 серпня 2021 року та Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», суд дійшов висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачкою кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.

За таких обставин позовна вимога про стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 1350 грн є законною, тому підлягає задоволенню.

Твердження відповідачки про невідповідність та завищений розмір процентів за кредитом та право суду на зменшення розміру процентів з посиланням на рішення Конституційного Суду України, суд розглядає критично, оскільки норми ст.551 ЦК України перебачають право суду на зменшення неустойки, а не процентів. Необхідно звернути увагу на те, що Конституційний Суд України саме це і досліджував в межах розгляду конституційного звернення щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Отже, судом встановлено, що з розміром процентів відповідачка погоджувалася підписуючи умови договору, тому заявлений розмір заборгованості відповідає умовам договору.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Щодо наданого відповідачкою висновку №12Е від 14 липня 2025 року, складеного керівником ТОВ «АгроАльянс МЛС» Величко В.В. необхідно зазначити наступне.

Як слідує із змісту вказаного висновку було виявлено невідповідність розрахунків умовам договору № 375858-КС-001 про надання кредиту від 14 серпня 2021 року, та зазначено правильними- 13811,18 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19666,77 грн заборгованість за відсотками. Крім того, він містить висновки з правових знань, що не входить до компетенції навіть експертів.

Однак, аналізуючи наданий висновок, який в силу вимог ст. 95 ЦПК України відноситься до письмових доказів.

Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За нормами ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За вимогами ч.1,2 ст.72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи.

Відповідно до вимог ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Враховуючи клопотання відповідачки та наявність вказаних умов судом було призначено судову економічну експертизу, однак її вартість відповідачкою не було оплачено.

Як судом встановлено представлений доказ складений особою, яка не є експертом з відповідних спеціальних знань, тому суд не приймає зазначений висновок, оскільки він є неналежним та недопустимим доказом.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачка не надавала своїх контррозрахунків для підтвердження заперечень щодо наданих позивачем розрахунків заборгованості та не надала належних доказів для спростування заявлених до неї вимог.

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням в загальному розмірі 62632,49 грн є обгрунтованими і підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані ОСОБА_2 кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, місцезнаходження: б-р Л. Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133) заборгованість за договором № 375858-КС-001 про надання кредиту від 14 серпня 2021 року у розмірі 62632,49 грн, яка складається із суми прострочених платежів за тілом кредиту - 25169,77 грн; суми прострочених платежів за відсотками - 36112,72 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1350 грн, а також судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Суддя

Повне рішення складено 20 жовтня 2025 року.