Справа №442/6347/25
Провадження №2/442/1951/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

за участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права на реєстрацію місця проживання без згоди співвласників,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на реєстрацію місця проживання без згоди співвласників. На підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 . Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження сина вони проживають у квартирі АДРЕСА_1 . Крім них, у даній квартирі були зареєстровані та проживали сестра чоловіка ОСОБА_2 і її син ОСОБА_3 . Вони ніколи не заперечували проти її проживання з сім`єю у вказаній квартирі.

09 жовтня 2020 року комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради видано Свідоцтво про право власності на квартиру (будинок), яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності гр. ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в рівних частинах кожному. Право власності чоловіка та сина зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по частці.

Вона вирішила зареєструвати у даній квартирі своє постійне місце проживання. Для цього звернулася до відділу ЦНАПу виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області з відповідною заявою. До заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) додала згоду співвласників квартири чоловіка ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 12 червня 2025 року мені було відмовлено у реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання відповідно до п.87.3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого постановою КМУ №265 від 07 лютого 2022 року - особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості. Повідомлено, що у разі коли особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання, декларування місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла. Оскільки, ОСОБА_2 і її син ОСОБА_3 не надали згоди на її реєстрацію і вона такої не змогла представити, відмова є обґрунтованою.

Зазначає про те, що з початком збройної агресії російської федерації ОСОБА_2 виїхала зі своїм сином за кордон. Востаннє вона телефонувала своєму братові ОСОБА_4 на початку року з Франції. Відтоді вони не мають з нею зв`язку. Вважає, що спілкуватися навіть з братом вона не бажає через їхні конфлікти з приводу утримання спільного житла.

Враховуючи те, що отримати згоди інших співвласників квартири ОСОБА_2 і її сина ОСОБА_3 вона не може через неприязні відносини з її чоловіком, вона змушена звертатися до суду з даною позовною заявою з метою захисту своїх законних прав та інтересів.

В судове засідання позивач не з`явилася. Від її представника адвоката Партики О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача та про підтримання позову.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи рекомендованою кореспонденцією та шляхом оголошення на сайті Судової влади. Про причини неявки суд не повідомили, заяв про можливість розгляду справи у їх відсутність не надали. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи.

Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи на відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_5 , законним представником якого він є та про підтримання позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , 06 лютого 2016 року одружилась з ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

У шлюбі у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після народження сина сім`я « ОСОБА_6 » проживають у квартирі АДРЕСА_1 . Крім них, у даній квартирі були зареєстровані та проживали сестра чоловіка ОСОБА_2 і її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09 жовтня 2020 року комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради видано Свідоцтво про право власності на квартиру (будинок), яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності гр. ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в рівних частинах кожному. Право власності чоловіка та сина позивача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по частці.

Позивач зверталась до відділу ЦНАПу виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області з відповідною заявою. 12 червня 2025 року їй було відмовлено у реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання відповідно до п.87.3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого постановою КМУ №265 від 07 лютого 2022 року - особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Правова позиція ЄСПЛ відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції гарантує кожній особі, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Згідно п.11 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого постановою КМУ №265 від 07 лютого 2022 року, у разі коли особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання, декларування місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла, яка підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису та відображається в декларації під час її формування. Згода власника (співвласників) житла не вимагається у разі декларування місця проживання дітей віком до 18 років за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання їх батьків або інших законних представників чи одного з них.

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відсутність реєстрації місця проживання за місцем фактичного проживання позивача суттєво обмежує реалізацію її прав, що гарантовані Конституцією України, зокрема права на свободу пересування, права на охорону здоров`я тощо. Крім того, реєстрація місця проживання разом з чоловіком і сином, відповідає інтересам її сім`ї.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 17, 18, 77-81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, статей 160,161 Сімейного кодексу України, статті 29 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право на реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Треті особи:

ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Медведик Л.О.