Справа № 136/1192/14-ц
Провадження № 22-ц/801/2477/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач :Панасюк О. С.
УХВАЛА

29 жовтня 2025 рокуСправа № 136/1192/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Панасюка О. С., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи, ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області у складі судді Кривенка Д. Т. від 18 червня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, правонаступником якої є Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

13 грудня 2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшла ця апеляційна скарга з доданим до неї клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 18 червня 2014 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 18 червня 2014 року, відкрито апеляційне провадження у справі, а також доручено Липовецькому районному суду Вінницької області відновити знищене провадження у цивільній справі № 136/1192/14-ц.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 31 січня 2025 року відмовлено у відновленні втраченого судового провадження.

27 січня 2025 року Вінницький апеляційний суд зупинив провадження у справі до надходження відновленого судового провадження від Липовецького районного суду Вінницької області, а ухвалою від 13 лютого 2025 року поновив провадження у справі та призначив справу до розгляду.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2025 року задоволено апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 .

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 18 червня 2014 року скасовано та постановлено нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 731 грн 63 к. у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору, понесених ним у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 жовтня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2025 року скасовано, справу передано на новий розгляду до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження у справі.

Верховний Суд прийшов до висновку про необґрунтоване поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, що сталося зі спливом майже 10 років після його ухвалення. Вказав, що апеляційний суд не навів належних та обґрунтованих мотивів для визнання поважними причин пропуску такого значного строку, лише зазначив, що особа не була залучена до участі у справі та була спадкоємцем права на майновий пай члена КСП «Промінь» після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Верховний Суд визнав непереконливим врахування факту перебування ОСОБА_1 у місцях позбавлення волі як поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки останній як з моменту відкриття спадщини (14 серпня 2006 року) і до початку перебування у місцях позбавлення волі (21 вересня 2009 року), так і після звільнення у червні 2014 року, більше 10 років не цікавився реалізацією свого права як власник майнового паю, а звернувся до суду за захистом своїх прав лише у грудні 2024 року.

22 жовтня 2025 року ця справа надійшла до Вінницького апеляційного суду з Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий (суддя доповідач) Панасюк О. С., судді Береговий О. Ю., Шемета Т. М.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд виходить з такого.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку для подання апеляційної скарги на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 18 червня 2014 року ОСОБА_1 посилався на те, що він не брав участі у розгляді цієї справи, проте оскаржуваним рішенням порушуються його права як співвласника майна, яке передано у власність ОСОБА_2 . Про існування оскаржуваного рішення суду від 18 червня 2014 року йому стало відомо після отримання його копії у суді першої інстанції 10 грудня 2024 року. Крім того звертав увагу на те, що з 21 вересня 2009 року по 06 червня 2014 року він перебував у місцях позбавлення волі. Тому вважав, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Крім того 23 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав клопотання, за яким просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду від 18 червня 2014 року, мотивуючи його тим, що Вінницький апеляційний суд неодноразово задовольняв його клопотання про поновлення процесуальних строків на апеляційне оскарження у аналогічних справах. Наявність послідовної судової практики у справах за участю того ж заявника, в рамках якої судом систематично поновлювалися строки апеляційного оскарження, свідчить про вже сформовану правову позицію Вінницького апеляційного суду щодо поважності причин пропуску строку заявником.

Апеляційний суд, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 жовтня 2025 року, прийшов до висновку, що зазначені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та, відповідно, не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 352 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Такі ж положення містила стаття 292 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 13 розділу XIII Перехідних положення ЦПК України судові рішення ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 294 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з частиною третьою статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Частиною першою статті 127 ЦПК України установлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як видно з матеріалів справи 18 червня 2014 року ухвалено рішення Липовецького районного суду Вінницької області за позовом ОСОБА_2 до Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно.

Апеляційну скаргу на це судове рішення ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі в розгляді справи, подав 13 грудня 2024 року, тобто більше ніж через 10 років після ухвалення оскаржуваного рішення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не містить належного обґрунтування причини пропуску такого тривалого строку (понад 10 років) на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Сам лише факт подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, за відсутності належного обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження не може вважатися беззаперечною підставою для поновлення такого строку та відкриття апеляційного провадження.

Отримання 16 листопада 2024 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом (спадщина відкрилась з 14 серпня 2006 року) та перебування у місцях позбавлення волі з 21 вересня 2009 року по 06 червня 2014 року, з урахуванням того, що оскаржуване рішення ухвалене 18 червня 2014 року, не є поважними підставами для поновлення процесуального строку.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справи «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Доводи ОСОБА_1 про те, що Вінницький апеляційний суд неодноразово задовольняв його клопотання у аналогічних справах, що свідчить про сформовану правову позицію щодо поважності причин пропуску строку, апеляційний суд відхиляє, тому що Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2025 року, якою було скасовано ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2024 року про поновлення строку на апеляційне оскарження, прийшов до висновку про необґрунтоване поновлення апеляційним судом строку, оскільки таке поновлення відбулося із спливом майже 10 років після ухвалення рішення, що унеможливлює посилання на неї як на сформовану правову позицію.

Такі вказівки Верховного Суду є обов`язковими для апеляційного суду відповідно до приписів частини першої статті 417 ЦПК України.

За таких обставин, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 18 червня 2014 року, наведені в апеляційній скарзі та клопотанні про поновлення строку, не є поважними, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху та надати заявнику строк для зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження з вказівкою про те, коли він дізнався про порушення свого права із зазначенням відповідних доказів, або обґрунтування причин неможливості дізнатися про порушення своїх прав.

За змістом статей 357, 185 ЦПК України апеляційний суд, встановивши, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 357 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху і надати строк для надання заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 18 червня 2014 року, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Роз`яснити заявнику, що якщо заяву про поновлення строку не буде подано в зазначений строк або вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Панасюк