Справа №461/7539/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю

секретаря судового засідання Герман М.І.,

представника позивача Золотухіна О.О.,

представника відповідача Лепехи А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ),

в інтересах якого діє ОСОБА_2

( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут»

(адреса: 79016, м. Львів, вул. Шевченка, 1; )

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, у якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 35950 грн. 59 коп. заборгованість за електричну енергію, вироблену за зеленим тарифом за липень 2025 року, 3% річних в сумі 85 грн 69 коп. та понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач покликається на те, що між ТОВ «Львівенергозбут» та позивачем ОСОБА_1 укладено Договір № від 23.07.2024 року (додаток 1) про купівлю-продаж електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 1 вищевказаного Договору, Споживач ( ОСОБА_1 ) бере на себе зобов`язання продавати Постачальнику (ТОВ Львівенергозбут) електричну енергію вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у Споживача електричну енергію за зеленим тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки передбачені цим договором. Взаємовідносини постачальника універсальних послуг зі Споживачем щодо початку/продовження купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом врегульовується відповідно до ПРРЕЕ.

Вказує, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), від 30 червня 2025 р. № 985 "Про встановлення "зелених" тарифів на електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств" оприлюднено на офіційному веб-сайті Регулятора 30.06.2025, встановлено з 01.07.2025 "зелений" тариф: зокрема, "зелений" тариф на електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 30 кВт та які введені в експлуатацію: з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року 699,70 коп/кВт·год (без ПДВ).

Відтак, зважаючи на введення в експлуатацію (укладення договору) у липні 2024 року, та тариф 6,9970 грн за кВт/год, заборгованість відповідача перед позивачем підлягає оплаті за «зеленим» тарифом, а саме: липень 2025 Генерація кВт год 5152 Споживання (всього): 14 кВт год Розрахунок, грн за кВт год (5152-14)*6,9970 грн Сума до сплати без вирахування податків, грн 35950,59 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою суду від 15.09.2025 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24.09.2025, шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», представником відповідача Лепехою А.М. подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить закрити провадження у справі в частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за електричну енергію, вироблену за зеленим тарифом у розмірі 35950 грн. 59 коп. за період липень 2025 року, у зв`язку із відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з огляду на те, що 22.09.2025 року ТзОВ «Львівенергозбут» було виплачено ОСОБА_1 27681 грн. 95 коп. (з вирахуванням податків і зборів) за липень 2025 року, відповідно до умов Договору. В решті позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

29.09.2025, шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», представником позивача Золотухіним О.О. подано відповідь на відзив, відповідно до яких останній підтвердив, що після подачі позову та відкриття провадження у справі відповідач визнав позов та сплатив суму боргу. Просив прийняти до провадження нову редакцію другої позовної вимоги та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 85 грн 69 коп.

Ухвалою суду від 06.10.2025 провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Золотухін Олександр Олександрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу закрити в частині стягнення заборгованості за електричну енергію, вироблену зеленим тарифом за липень 2025 року в розмірі 35950 грн 59 коп., у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовільнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 85 грн 69 коп.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Також, учасники провадження просили врахувати їх доводи щодо розподілу судових витрат у провадженні.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Оцінюючи доводи учасників провадження щодо заявлених вимог, з врахуванням їх обсягів визначених після відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 23.07.2024 між сторонами укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим тарифом» приватним домогосподарством № (далі - Договір).

У відповідності до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Отже, нарахування трьох процентів річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, що встановлено судом та не заперечується сторонами, щодо несплати суми у розмірі 35950 грн 59 коп., у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, відповідно до статті 625 ЦК України, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 85 грн 69 коп.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову ? на відповідача; уразі відмовив позові ? на позивача; у разі часткового задоволення позову ? на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 35950 грн 59 коп. та 3% річних в сумі 85 грн 69 коп., що в загальній сумі становить 36036 грн 28 коп.

Ухвалою суду від 06.10.2025 провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Золотухін Олександр Олександрович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу закрите в частині стягнення заборгованості за електричну енергію, вироблену зеленим тарифом за липень 2025 року в розмірі 35950 грн 59 коп., у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду регламентується статтею 142 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) не є, відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 року у справі №199/9188/16-ц, провадження № 61-12504св20.

Так, Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 199/9188/16-ц зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди попередніх інстанцій не врахували положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України, а тому дійшли помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) є, відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Таким чином, враховуючи те, що стороною подана заява про закриття провадження у справі, а стаття 142 ЦПК України не містить положення про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в разі закриття провадження в справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України (за відсутністю предмета спору), суд вважає відсутніми правові підстави для стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 35950 грн 59 коп.

При цьому, суд приймає до уваги доводи учасників провадження щодо розподілу судових витрат, висловлені з врахуванням на практику касаційного суду. Натомість, суд вважає, що саме зазначені вище висновки є найбільш релевантним до правовідносин сторін, адже обставини у зазначеній справі є найбільш наближеними за своїм змістом до цієї справи.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Золотухіним О.О. укладено договір-доручення про надання правової допомоги від 01.12.2024 та відповідно до розрахунку та акту здавання-приймання робіт від 17.10.2025 року вартість юридичних послуг становить 9000 гривень.

Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 85 грн. 69 коп, витрати на професійну правничу допомогу у даному конкретному випадку підлягають до пропорційного розподілу, з врахуванням наведеного розміру та обсягу задоволених вимог, що становить (85,69/36036,28*9000) = 21 грн 40 коп.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, суд присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (85,69/36036,28*968,96)=2 грн 30 коп.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 85 гривень 69 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 гривні 30 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 21 гривня 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )

представник позивача ОСОБА_2

( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут»

(адреса: 79016, м. Львів, вул. Шевченка, 1; ).

Повний текст рішення складено 21.10.2025.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький