СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-п/759/68/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

за участю секретаря Лавриненко Т.С.,

представника відповідача Зарубіної Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зарубіної Т.М. про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом, у якому просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на свою користь компенсацію вартості майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя у розмірі - 714 000 грн. 00 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2019 для розгляду вказаного позову визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В.

Ухвалою суду від 05.11.2019 вказаний позов залишено без руху.

28.11.2019 позивачем усунено допущені недоліки.

Ухвалою суду від 02.12.2019 провадження у справі відкрито, вирішено проводити судовий розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом учасників у підготовче засідання на 05.02.2020 року.

Крім того, 02.12.2019 постановлено ухвалу про витребування з Головного сервісного центру МВС інформації про транспортні засоби, зареєстровані за ОСОБА_1 у період з 29.07.1987 по 15.01.2015 та коли транспортні засоби були відчужені третім особам.

13.12.2019суду надійшла інформація із Головного сервісного центру МВС.

У свою чергу, 12.03.2020 до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить:

- стягнути із ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ) компенсацію вартості майна, що є об?єктом спільної власності подружжя в розмірі - 714 000 грн. (сімсот чотирнадцять тисяч гривень);

- стягнути із ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ) компенсацію ринкової вартості частини автомобіля марки VOLVO ХС90, номер шасі НОМЕР_3 , сірого кольору, 2006 року випуску, в розмірі 150 000 грн. 00 коп.;

- стягнути із ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ) компенсацію ринкової вартості частини автомобіля марки Lexus GX 470, номер шасі НОМЕР_4 , чорного кольору, 2006 року випуску, в розмірі 200 000 грн. 00 коп.;

- стягнути із ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ) компенсацію ринкової вартості частини автомобіля марки Lexus RX 300, номер шасі НОМЕР_5 , чорного кольору, 2000 року випуску, в розмірі 100 000 грн. 00 коп.;

- стягнути із ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ) компенсацію ринкової вартості частини автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER, номер шасі НОМЕР_6 , чорного кольору, 1998 року випуску, на момент відчуження вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 третій особі, в розмірі 150 000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 30.11.2020 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

25.03.2021 представник позивача звернувся до суду із клопотанням про витребування доказів - копій договорів купівлі-продажу або інших документів, на підставі яких відповідачем ОСОБА_1 було відчужено автомобілі VOLVO ХС90, номер шасі НОМЕР_3 , сірого кольору, 2006 року випуску, марки Lexus GX 470, номер шасі НОМЕР_4 , чорного кольору, 2006 року випуску, Lexus RX 300, номер шасі НОМЕР_5 , чорного кольору, 2000 року випуску, TOYOTA LAND CRUISER, номер шасі НОМЕР_6 , чорного кольору, 1998 року випуску.

Ухвалою суду від 25.03.2021 задоволено вказане клопотання та витребувано у Головного сервісного центру МВС запитувану інформацію.

14.09.2021 запитувана інформація була надана Головним сервісним центром МВС.

05.10.2021 судом ухвалено заочне рішення, яким позов ОСОБА_2 частково задоволено, вирішено стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача компенсацію вартості частини транспортних засобів у розмірі 667 200 грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 6 672 грн. 00 коп.

13.05.2025 до суду надійшла заява адвоката Зарубіної Т.М., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про ознайомлення із матеріалами справи. Остання реалізувала своє право 19.05.2025 року.

У свою чергу, 05.06.2025 до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2021 у справі №759/20015/19, в якій адвокат Зарубіна Т.М. просить поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2021 у справі №759/20015/19 та призначити справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом учасників, допитати свідка ОСОБА_3 , а також застосувати до вимог позивача строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України.

Дана заява обґрунтована тим, що повний текст рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2021 у справі №759/20015/19 відповідач ОСОБА_1 не отримував, у матеріалах справи не міститься документального підтвердження вручення відповідачу у спосіб, передбачений ст. 272 ЦПК України, копії рішення суду. Про заочне рішення щодо себе відповідач дізнався 20.05.2025 після ознайомлення із матеріалами справи адвокатом Зарубіною Т.М. Таким чином, враховуючи, що текст рішення не був доведений до відома відповідача, останній має право на поновлення процесуального строку для подачі заяви для перегляду заочного рішення.

Неявки відповідача у судові засідання та не реалізація права на подання відзиву та інших документів по суті справи спричинене необізнаністю останнього про наявність щодо нього судового провадження. ОСОБА_1 у порядку, передбаченому ЦПК України, не отримував копії позовної заяви, заяви про збільшення розміру позовних вимог, судових повісток. Підтвердження направлення відповідачу вказаних документів матеріали справи не містять, що свідчить про порушення прав відповідача та наявність підстав для скасування заочного рішення.

Окрім того вказує, що позивачем при подачі позову неправильно зазначено адресу реєстрації місця проживання відповідача. Так, шлюб між сторонами розірвано 15.01.2015, а з 16.06.2017 відповідач не проживає за вказаною позивачем адресою: АДРЕСА_3 . Позивач, звертаючись до суду, знала про вказані обставини, однак, фактично зловживаючи своїми правами, недобросовісно виконуючи свої процесуальні обов`язки, не надали суду такої інформації. Водночас, суд, вирішуючи питання про відкриття провадження, не перевірив дійсне місце реєстрації відповідача та не вжив достатньо заходів для встановлення таких обставин. На підтвердження наведеного адвокат посилається на відсутність у матеріалах справи запиту суду про зареєстроване місце проживання відповідача. При цьому, з 30.10.2019 зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 є АДРЕСА_4 . Враховуючи, що ухвала про відкриття провадження постановлена 02.12.2019, тобто після зміни відповідачем місця реєстрації проживання, слід дійти висновку, що суд відкрив провадження, не перевіривши дані про місце реєстрації проживання відповідача, не впевнившись, що справа підсудна Святошинському районному суду м. Києва, і права відповідача не будуть порушені.

Враховуючи, що суду не було відомо про дійну адресу реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_1 , суд належним чином не сповіщав останнього про процесуальні дії, вчинені в рамках даного судового провадження, та процесуальні рішення, прийняті у ньому. Більше того, матеріали справи взагалі не містять доказів того, що на виконання приписів ст. 272 ЦПК України відповідачу було скеровано процесуальні документи, у тому числі й позовну заяву з доданими до неї документами. Такі дії суду порушують принцип змагальності сторін та відкритості інформації про розгляд справи щодо особи. З огляду на наведене, сторона відповідача вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений законного права на захист своїх прав та інтересів, а ухвалене судове рішення не може бути остаточним та підлягає скасуванню.

Також адвокат вказує, що сторона відповідача має істотні докази, які можуть вплинути на правильне вирішення спору судом. Так, твердження позивача про те, що відповідач без її згоди після припинення шлюбних відносин та подання заяви про розірвання шлюбу відчужив належні подружжю транспортні не відповідають дійсності. Шлюб між сторонами розірвано 15.01.2015 рішенням Святошинського районного суду м. Києва (справа №759/17081-14-ц). Зі змісту відповідей Головного сервісного центру МВС вбачається, що автомобілі, компенсацію за які просить стягнути позивач, були відчужені подружжям спільно ще задовго до розірвання шлюбу, при цьому, ОСОБА_2 було достеменно відомо про факт продажу таких транспортних засобів, що може підтвердити свідок ОСОБА_3 , який брав безпосередньо участь у купівлі та продажу належних сторонам автомобілів. Разом з тим, позивачем не долучено до справи жодних доказів, які б підтверджували викладені у її позови твердження, зокрема, про необізнаність щодо продажу авто під час шлюбу.

Крім того, позивач не довела дійсну ринкову вартість автомобілів на час розгляду справи, а тому, залишається незрозумілим, з яких даних виходив суд, приймаючи рішення про необхідність стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача компенсацію вартості частини транспортних засобів у розмірі 667 200 грн. 00 коп. Таким чином, рішення суду, яке просить переглянути сторона відповідача, ухвалене на припущеннях, що суперечить засадам здійснення цивільного судочинства. У той же час, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки у своїй заяві про збільшення позовних вимог позивач просила стягнути суму компенсації на загальну суму 550 грн. 00 коп. Окремо представник відповідача звернула увагу на позбавлення відповідача можливості звернутися до суду із заявою про застосування наслідків порушення позивачем строків позовної давності.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.06.2025 вказана заява про перегляд заочного рішення передана для розгляду судді Святошинського районного суду м. Києва Єросовій І.Ю.

Судом призначено судовий розгляд заяви про перегляд заочного рішення на 07.07.2025 року.

На виконання вимог ЦПК України щодо своєчасного та належного сповіщення учасників справи про дату та час судового розгляду судом скеровано позивачу копію заяви про перегляд заочного рішення із долученими документами.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У свою чергу, днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, за змістом наведених положень процесуального закону повернення поштового відправлення, здійсненого судом, з відміткою поштового оператора про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається підтвердженням належного повідомлення учасника справи, а днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.

Суд вважає за необхідне нагадати, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Водночас, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відтак, практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У свою чергу, згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

До основних засад судочинства частиною третьої статті 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.

Виходячи зі змісту ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.

Судом встановлено, що 24.07.2025 та 01.08.2025 до суду повернулися неотриманими поштові відправлення, скеровані на адресу реєстрації місця проживання позивача ОСОБА_2 із відмітками про «відсутність адресата за вказаною адресою» та «закінченням терміну зберігання». Таким чином, суд доходить висновку про належне сповіщення позивача ОСОБА_2 про розгляд даного провадження, забезпечення останній можливості скористуватися наданим ЦПК України правом на подачу заперечень та пояснень щодо заяви про перегляд заочного рішення.

У свою чергу, 07.07.2025 до суду надійшло клопотання адвоката Зарубіної Т.М. про долучення до справи копії рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.10.2019, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалено у порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частинку квартири АДРЕСА_5 , позбавивши ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) права власності на цілу частку.

Крім того, вказаним рішенням у порядку поділу спільного майна подружжя, вирішено визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 , позбавивши його права власності на цілу частку. Також ухвалено стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в порядку компенсації за автомобіль Lexus RX 350, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 222439,50 грн., та судовий збір у розмірі 4802,50 грн.

Вказане рішення, на переконання сторони відповідача, підтверджуються доводи про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду із даним позовом.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Зарубіна Т.М. підтримала доводи раніше скерованої до суду заяви про перегляд заочного рішення та просила задовольнити із зазначених у ній підстав. Наголосила на грубому порушенні судом прав відповідача, невиконання обов`язків щодо перевірки місця реєстрації проживання останнього під час вирішення питання про відкриття провадження. Просила долучити письмові пояснення із детальним описом подій щодо продажу та купівлі автомобілів, компенсацію за які просить стягнути із відповідача позивач. Також просить викликати у судове засідання свідка ОСОБА_3 , який підтвердить факт обізнаності позивача про продаж спірних автомобілів та спростує доводи останньої, наведене у позовній заяві.

Позивач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату і час судового засідання, до суду не прибула, жодних клопотань чи заяв, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не скеровувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливо проводити судовий розгляд заяви про перегляд заочного рішення без участі позивача або її уповноваженого представника.

Вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали судової справи №759/20015/19, а також оцінивши у сукупності доводи адвоката Зарубіної Т.М., викладені у заяві, та долучені до неї документи, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вбачається із матеріалів даного провадження, у жовтні 2019 року до Святошинського районного суду м. Києва звернулася ОСОБА_2 із позовною заявою про поділ спільного майна подружжя.

05.10.2021 судом ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково.

05.06.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Зарубіна Т.М. через канцелярію суду скерувала заяву про перегляд заочного рішення, ухваленого Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2021, в якій просить поновити строк для звернення із даною заявою та переглянути заочне рішення із його подальшим скасуванням та призначенням судового засідання у порядку загального позовного провадження з викликом сторін провадження.

Відповідно до приписів ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Так, першочергово суд вважає за необхідне вирішити питання про можливість поновити адвокату Зарубуній Т.М., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Як вбачається із матеріалів провадження, відповідач у передбачений ЦПК України спосіб та строк не отримав копію повного тексту рішення суду від 05.10.2021, останньому стало відомо про наявність такого рішення лише після ознайомлення адвоката Зарубіної Т.М. із матеріалами справи 20.05.2025 року. Відтак, саме із вказаної дати починає обраховуватися двадцятиденний строк для реалізації відповідачем права на подачу заяви про скасування заочного рішення суду від 05.10.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

В силу ст. 121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У ході судового розгляду прохання адвоката Зарубіної Т.М. про поновлення процесуального строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення судом встановлено, що внаслідок недобросовісності виконання позивачем вимог закону в частині надання суду інформації про дійсну адресу реєстрації місця проживання відповідача, а також нехтування судом приписів ЦПК України щодо обов`язку перевірки інформації про місце реєстрації особи-відповідача, відповідач ОСОБА_1 не був проінформований про здійснення щодо нього Святошинським районним судом м. Києва судового провадження №759/20015/19, не отримував процесуальних документів, зокрема, копії позовної заяви із додатками, ухвали про відкриття провадження, не був завчасно та належним чином повідомленим про необхідність прибути до приміщення суду для участі у судовому засіданні, не володів інформацією про можливість надати суду докази, які мають істотне значення для правильного вирішення спору між сторонами. Таким чином, саме наявність об`єктивних факторів спричинила пропуск відповідачем строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Суд вважає за необхідне зауважити, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Проаналізувавши доводи сторони відповідача провадження, суд вважає достовірними доводи адвоката Зарубіної Т.М. про необізнаність відповідача про наявність судового провадження, в рамках якого ухвалено рішення, що зачіпає права відповідача, вважає такі підстави поважними, та доходить висновку про необхідність задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зарубіної Т.М. в частині поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, в силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, заява відповідача про перегляд заочного рішення обов`язково повинна містити інформацію про обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Так, у ході розгляду заяви адвоката Зарубіної Т.М. про перегляд заочного рішення по суті судом встановлено, що відповідач не був належним чином сповіщений про дату та час судового розгляду провадження, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи поштових відправлень на ім`я відповідача із відповідними процесуальними документами. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 не володів інформацію про здійснення щодо нього судового провадження, чим фактично був позбавлений можливості надавати суду свої пояснення з приводу заявлених до нього вимог, викладати свої письмові заперечення, надавати суду докази, які б могли вплинути на правильне вирішення спору.

У свою чергу, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Неодноразово у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зауважував, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, становить фундаментальний принцип, та має на увазі зокрема право на "усне слухання". При цьому право на публічний розгляд було б позбавлене сенсу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (Trudov v. Russia, № 43330/09, § 24, 27, рішення від 13 грудня 2011 року).

За змістом пункту 86 рішення ЄСПЛ у справі "Шмідт проти Латвії" Конвенція вимагає від Договірних держав вжити необхідних заходів для забезпечення ефективної реалізації прав, гарантованих статтею 6 Конвенції. Договірні Держави залишаються відповідальними за забезпечення того, щоб національні органи влади діяли з необхідною старанністю, інформуючи сторін судового провадження, щоб не було поставлено під загрозу їх право на справедливий судовий розгляд.

З огляду на встановлені обставини суд доходить висновку про те, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, а тому наявна підстава для перегляду заочного рішення.

Водночас, суд вважає за необхідне нагадати, що для прийняття рішення про скасування заочного рішення відповідачем також необхідно надати суду докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожен доказ повинен відповідати законодавчо закріпленим вимогам щодо належності, достовірності, достатності та допустимості (ст. 77-80 ЦПК України).

Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У свою чергу, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Разом з тим, судом встановлено, що внаслідок об`єктивних факторів відповідач пропустив строк подачі суду доказів на підтвердження своєї правової позиції. Водночас, адвокат Зарубіна Т.М. до заяви про перегляд заочного рішення долучає заяву ОСОБА_3 , якого просить допитати у ході судового розгляду позову по суті, та вказує, що покази останнього можуть суттєво вплинути на судове рішення за результатами розгляду позовної заяви. Крім того, адвокат зазначає про наявність доказів на підтвердження факту обізнаності позивача із діями, які вживалися щодо спірного майна. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що сторона відповідача надала докази, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

У справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Рябих проти Росії" (980_172) (Ryabykh v. Russia),

заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява відповідача про перегляд заочного рішення є обґрунтованою, містить посилання на обставини, які є підставою для перегляду заочного рішення, і такі обставини підтверджуються належними та достатніми доказами, а тому, заява адвоката Зарубіної Т.М. про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя підлягає задоволенню, а заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2021 скасуванню із подальшим судовим розглядом у порядку загального позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 120, 121, 127, 258, 260, 261, 284-288, 352-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити процесуальний строк представнику відповідача ОСОБА_1 - адвокату Зарубіній Т.М. для подачі заяви про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зарубіної Т.М. про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя - задовольнити.

Скасувати заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя.

Призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження на 04 листопада 2025 року на 12 год. 00 хв.

Викликати у судове засідання свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Копію ухвали направити сторонам провадження.

Запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали. Відзив та додатки до нього направляються відповідачем до суду з доказами відправлення відзиву та доданих до нього додатків іншим учасникам справи (позивачу).

Позивач має право на подання відповіді на відзив, яка направляється до суду з доказами відправлення такої відповіді та доданих до неї додатків іншим учасникам справи (відповідачу) протягом строку, яку встановлює суд, і який складає десять днів з дня отримання відзиву.

Відповідач має право на подання заперечення, яке направляється до суду з доказами відправлення заперечення та доданих до нього додатків іншим учасникам справи (позивачу) протягом строку, який встановлює суд, і який складає десять днів, від дня отримання відповіді на відзив.

Третя особа має право подати пояснення щодо позову в строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі і який складає п`ятнадцять днів з дня отримання позову, а щодо відзиву - протягом десяти днів з дня його отримання, які направляються до суду з доказами відправлення відзиву та доданих до нього додатків до інших учасників справи (позивача, відповідача).

Роз`яснити учасникам справи порядок подання доказів.

Вважається, що при подачі позовної заяви, позивач подав усі наявні у нього в оригіналах докази та повідомив про відсутність у нього оригіналів поданих у копіях доказів, про що заявив клопотання в порядку ст. 84 ЦПК України про їх витребування в оригіналі або належним чином засвідчених їх копіях. У випадку неможливості подачі доказів у визначений строк - разом із позовною заявою - повідомив про це у позовній заяві із зазначенням про доказ, який не може бути подано, причини з яких доказ не може бути подано у зазначений строк, докази, які підтверджують, що він здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідачі повинні подати відповідні докази обставин, на які вони посилаються, разом із відзивом на позов.

Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів.

Учасники справи повинні подати докази, на які вони посилаються, у відповідності до ч. 8 ст. 43 ЦПК України - якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Учасники справи зобов`язані надати всі докази, які підтверджують кожну зазначену ними обставину, (обставини) якою (якими) вони обґрунтовують свої позовні вимоги або заперечення. Докази подаються в їх оригіналах або засвідчених копіях. У разі подачі письмового доказу у копії, учасник справи повинен її засвідчити, а також зазначити наявність у нього оригіналу такого доказу. У випадку відсутності оригіналу доказу, заявляється клопотання про його витребування в порядку ст. 84 ЦПК України.

Інформація про рух справи може бути отримана на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://sv.ki.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19 вересня 2025 року.

Суддя І.Ю. Єросова