Справа №461/5995/25
Провадження № 2-др/461/58/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2025 року м.Львів
Галицький районний суд м.Львова у складі:
головуючого судді Зубачик Н.Б.,
секретаря судових засідань Чубей К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі №461/5995/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики -
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29.09.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 25.08.2024 в розмірі 233 700 (двісті тридцять три тисячі сімсот) грн та сплачений судовий збір в розмірі 2337 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України , у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У зв`язку з відсутністю необхідності виклику в судове засідання сторін по справі відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місце знаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України сторона має право подати докази понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, якщо про це було заявлено до закінчення судових дебатів.
Щодо поважності причин пропуску строку на подання доказів понесення судових витрат та поновлення такого, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у зв`язку з чим позивач об`єктивно не мав можливості подати докази понесених судових витрат у п`ятиденний строк, з моменту ухвалення рішення, оскільки фактично не був повідомлений про його прийняття, а саме 29.09.2025, а отримав таке в підсистемі Електронний суд 10.10.2025.
Відтак, суд вважає за необхідне, причини пропуску строку на подання доказів понесених витрат та заяву про ухвалення додаткового рішення визнати поважними, оскільки позивач не був обізнаний про ухвалення рішення у справі, а таке було отримано представником в електронному кабінеті 10.10.2025, що підтверджується карткою руху документа. /а.с.50/.
Як встановлено судом, між ОСОБА_1 та адвокатом Тунським А.Р. укладено договір про надання правової допомоги від 11.07.2025, предметом якого є надання клієнту юридичних послуг. /а.с. 9-10/.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (частина 3 статті 141 ЦПК України). Отже, витрати мають бути співмірними (складність справи, витрачений час тощо). На підтвердження своїх вимог сторона, яка вимагає їх відшкодувати, має надати детальний опис робіт, виконаних адвокатом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду України від 11 лютого 2019 року у справі №335/9780/15).
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі- Європейський Суд) у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Такі критерії застосовує Європейський суд, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Враховуючи те, що при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, позов задоволено частково, а позивач підтвердив надані йому адвокатські послуги належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 5000 грн.
Керуючись ст.ст.133, 137, 258-259, 268, 270, 272-273 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Тунський Андрій Романовичпро ухвалення додаткового рішення задоволити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
В іншій частині заяви відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Суддя Зубачик Н.Б.