Справа № 674/1843/25
Провадження № 2-з/674/41/25
УХВАЛА

іменем України

22 жовтня 2025 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Посунько Г.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Технікад" про стягнення заборгованості за договорами позики,

в с т а н о в и в :

20 жовтня 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПП "Технікад" про стягнення заборгованості за договорами позики.

Позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ПП "Технікад" заборгованість за договорами позики на загальну суму 1460675 грн., а саме: 1) за договором позики № 1 від 06 лютого 2023 року; 2) за договором позики № 1/24 від 22 січня 2024 року; 3) за договором позики № 2/24 від 12 вересня 2024 року; 4) за договором позики № 1/25 від 24 квітня 2025 року, посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку не виконує свої договірні зобов`язання.

22 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

20 жовтня 2025 року (одночасно з позовною заявою) позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування своєї заяви позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона надавала відповідачу ПП "Технікад" грошові позики: 1) за договором позики № 1 від 06 лютого 2023 року строком до 05 лютого 2024 року; 2) за договором позики № 1/24 від 22 січня 2024 року строком до 21 січня 2025 року; 3) за договором позики № 2/24 від 12 вересня 2024 року строком до 11 вересня 2025 року; 4) за договором позики № 1/25 від 24 квітня 2025 року строком до 01 вересня 2025 року. Відповідач не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого його заборгованість за вказаними договорами позики становить 1460675 грн., які позивач просить суд стягнути на її користь. Разом з тим, позивачу відомо, що відповідачу ПП "Технікад" на праві власності належить готельно-офісний комплекс "Ліз", на який у випадку задоволення позову може бути звернено стягнення в рахунок повернення позики. На підставі викладеного позивач ОСОБА_1 просить суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на готельно-офісний комплекс, побутову будівлю та господарську будівлю, загальною площею 699 кв.м., розташовані по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 18). При цьому позивач ОСОБА_1 вважає, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, оскільки у ПП "Технікад" немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення в рахунок повернення позики.

Суд, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи,

встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (надалі - постанова Пленуму ВСУ) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму ВСУ - згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСУ - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З позовної заяви вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПП "Технікад" дійсно виник спір, предметом якого є заборгованість за договорами позики на загальну суму 1460675 грн.

В позасудовому порядку спір між сторонами не врегульовано, тому на даний час він продовжує існувати.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12 червня 2025 року № 431061395 вбачається, що відповідачу ПП "Технікад" на праві власності належить готельно-офісний комплекс, побутова будівля та господарська будівля, загальною площею 699 кв.м., розташовані по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 18).

З бухгалтерської довідки ПП "Технікад" від 04 квітня 2025 року № 1 вбачається, що на балансі підприємства ПП "Технікад" обліковується готельно-офісний комплекс, побутова будівля вартістю 2087000,00 грн.

На підставі викладеного суд вважає можливим задовольнити заяву та в порядку забезпечення позову накласти арешт на готельно-офісний комплекс, побутову будівлю та господарську будівлю, розташовані по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 18), які належать на праві власності відповідачу ПП "Технікад", шляхом заборони відчуження вказаного нерухомого майна до набрання законної сили судовим рішенням в даній цивільній справі.

Накладення арешту на готельно-офісний комплекс, побутову будівлю та господарську будівлю загальною вартістю 2087000,00 грн. шляхом заборони їх відчуження є співмірним заходом забезпечення позову про стягнення заборгованості за договорами позики в сумі 1460675 грн.

Застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на готельно-офісний комплекс, побутову будівлю та господарську будівлю шляхом заборони їх відчуження, не створює загроз та не спричиняє збитків власнику або іншим особам, не призводить до зупинення або надмірного обмеження правомірної господарської (підприємницької) діяльності власника майна, а також не призводить до інших негативних наслідків, які можуть суттєво позначитись на інтересах відповідача або інших осіб.

З огляду на предмет та ціну позову, а також зазначені позивачем ОСОБА_1 обставини, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому істотно ускладнити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149 - 153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Технікад" про стягнення заборгованості за договорами позики - задовольнити.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Технікад" про стягнення заборгованості за договорами позики

накласти арешт на готельно-офісний комплекс, побутову будівлю та господарську будівлю, загальною площею 699 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 18),

які належать на праві власності Приватному підприємству "Технікад" (код ЄДРПОУ - 35522928),

шляхом заборони відчуження вказаного нерухомого майна - до набрання законної сили судовим рішенням в даній цивільній справі.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження та відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали суду направити Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління "Центр надання адміністративних послуг" Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та учасникам справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Посунько Г.А.