Справа № 464/1171/25 Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л.В.
Провадження № 22-ц/811/2023/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Заяць Я.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивували тим, що 22 липня 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ПКК/662, за умовами якого банк зобов`язується в межах встановлених у розмірі та на умовах, обумовлених договором, відкрити позичальнику кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити, а позичальник зобов`язується повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені договором.

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість в розмірі 68 165.26 грн, з яких 28 831.19 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 764.85 грн заборгованість за строковими процентами, 17 446,93 грн заборгованість за простроченими процентами, 21 122.29 грн заборгованість за нарахованими процентами з 09 листопада 2023 року по 31 січня 2025 року.

На підставі договору факторингу від 08 листопада 2023 року, укладеного між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс», назву якого на підставі рішення № 12/12/24-1 від 12 грудня 2024 року змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс», набуло право вимоги до боржника за кредитним договором № ПКК/662.

В подальшому відповідачу надіслано досудову вимогу виконання грошових зобов`язань, однак така залишилася без виконання.

З наведених підстав просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» заборгованість за кредитним договором № ПКК/662 у розмірі 68165.26 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2025 року у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2025 року оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс».

В апеляційній скарзі покликається на те, що на підставі кредитного договору №ПКК/662, укладеного між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредитні кошти, якими користувався.

Умовами кредитного договору передбачено нарахування процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою 36 % річних, які нараховуються з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі.

Зазначає, що на підставі договору факторингу від 08 листопада 2023 року набуло право грошової вимоги до відповідача, відтак до нього перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Заборгованість за кредитним договором не погашена, а зміна кредитора жодним чином не впливає на факт невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором.

Виписки по рахунках позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують наявність заборгованості за тілом кредиту.

Крім того, в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, здійснений з врахуванням умов кредитного договору, який не спростовано відповідачем.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2025 р оку скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 27 жовтня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст.10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Судом встановлено, що 22 липня 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № ПКК/662, за умовами якого банк зобов`язується відкрити позичальнику кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредит в розмірі та на умовах обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, а також інші платежі, передбачені цим кредитним договором, у розмірах, визначених відповідно до умов цього договору.

Пунктом 2.1 договору кредитної лінії № ПКК/662 від 22 липня 2019 року передбачено, що максимальний ліміт кредитної лінії становить 200 000.00 грн.

Відповідно до п. 2.3 договору кредитної лінії № ПКК/662 від 22 липня 2019 року строк (термін) повернення кредиту (кредитів) виданих в межах кредитної лінії до 21 липня 2022 року.

Крім того, передбачено, що після настання терміну, визначеного п. 2.3. кредитного договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на новий річний строк на аналогічних умовах, якщо не пізніше 30 днів до настання терміну, визначеного п. 2.3 кредитного договору, жодна із сторін не повідомила іншу сторону про припинення цього договору. Кількість автоматичних продовжень строку дії кредитної лінії за цим договором не обмежується.

В пункті 2.4 договору кредитної лінії № ПКК/662 від 22 липня 2019 року передбачена фіксована процентна ставка за користування кредитними коштами у розмірі 36 % річних у разі погашення кредиту після 25 числа місяця, наступного за місяцем отримання кредиту та 0.00001 % у разі погашення кредиту не пізніше 25 числа місяця наступного за місяцем отримання кредиту, при цьому пільговий період не може перевищувати 55 календарних днів.

Згідно з п.п. 2.6, 2.7 договору кредитної лінії № ПКК/662 від 22 липня 2019 року кредит в межах ліміту кредитної лінії видається безготівковим шляхом на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Кредобанк».

08 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» укладено договір факторингу з відступленням права вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами.

Згідно з додатком №1 до договору факторингу з відступленням права вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами від 08 листопада 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» набуло право вимоги за договором кредитної лінії № ПКК/662 від 22 липня 2019 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Рішенням учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» № 12/12/24-1 від 12 грудня 2024 року змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-фінанс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс».

30 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» надіслало ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій вимагало протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання письмової вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги погасити заборгованість за договором кредитної лінії № ПКК/662 від 22 липня 2019 року в розмірі 47042.97 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № ПКК/662 від 22 липня 2019 року така становить 68 165.26 грн, з яких 28 831.19 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 764.85 грн заборгованість за строковими процентами, 17 446,93 грн заборгованість за простроченими процентами, 21 122.29 грн заборгованість за нарахованими процентами з 09 листопада 2023 року по 31 січня 2025 року.

Велика Палата Верховного Суду 28 березня 2018 року у постанові у справі №444/9519/12 зробила висновок, відповідно до якого припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Пред`явивши до позичальника досудову вимогу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» просило виплатити заборгованість в розмірі 47042.97 грн.

Після пред`явлення вимоги право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, відповідач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження повернення в повному обсязі коштів, отриманих за умовами договору кредитної лінії № ПКК/662 від 22 липня 2019 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» заборгованості за договором кредитної лінії № ПКК/662 від 22 липня 2019 року в розмірі 47042.97 грн, з яких 28831.19 грн заборгованість за тілом кредиту, а 18211.78 грн заборгованість за процентами за користування тілом кредиту.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс», то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» підлягає стягненню 1671.70 грн судового збору за подання позову та 2507.55 грн судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 4179.25 грн судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №24/01/25 від 24 січня 2025 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» та адвокатом Альховською І.Б., акт наданих послуг №1 до договору про надання правничої допомоги від 24 січня 2025 року №24/01/25, складений 27 січня 2025 року, в якому зазначено перелік наданих послуг, а саме : вивчення документів та подання позовної заяви, та їхню вартість, що становить 6000 грн.

Відповідно до частини 1, 4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.268. рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (Заява № 19336/04) суд зазначив, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та потребують не значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, а відтак, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» заборгованість за договором кредитної лінії № ПКК/662 від 22 липня 2019 року в розмірі 47042.97 (сорок сім тисяч сорок два) гривень 97 копійок, з яких

28831.19 грн заборгованість за тілом кредиту;

18211.78 грн заборгованість за процентами за користування тілом кредиту.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» 4179 (чотири тисячі сто сімдесят дев`ять) гривень 25 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» 3000 (три тисячі) гривень витрати на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.