ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5819/22 Номер провадження 22-ц/814/2460/25Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Дряниці Ю.В.

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансової компанії "Укрфінстандарт" на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень", треті особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна про визнання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 22.07.2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень", треті особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна про визнання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 22.07.2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 22.07.2021 приватним нотаріусом Барбуляк Христиною Миколаївною вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на рухоме майно: BMW 318d, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , згідно договору застави від 07.02.2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації рухомого майна запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЦФР» за кредитним договором № від 07.02.2018 року за період з 08.05.2018 по 01.04.2021 включно на загальну суму 244025,90 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідач на адресу позивача не направляв жодної письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язань, при цьому позивач не погоджується з вказаною сумою заборгованості, сума боргу не є безспірною та вважає її такою що не відповідає дійсності.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 січня 2023 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «ЦФР» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 22.07.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №2799, боржником за яким є ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Стягнуто з ТОВ «ФК «ЦФР», на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 992,40 грн.

Рішення оскаржив представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансової компанії "Укрфінстандарст", посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким визнати виконавчий напис нотаріуса від 22.07.2021 таким, що підлягає виконанню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що 02.02.2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 20230202, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступлено, а ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» набуто право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до ОСОБА_1 .

Вказує, що виконавчий напис нотаріуса, вчинений 22.07.2021 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу БАРБУЛЯК Христиною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №2799, було вчинено правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості. При цьому, зазначає, що при зверненні до суду з позовом, позивачем не було надано суду жодних документів, на підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором, або вона є відмінною від зазначеної у виконавчому написі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що 22.07.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на рухоме майно: BMW 318d. За рахунок коштів, отриманих від реалізації рухомого майна запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» за період з 08.05.2018 по 01.04.2021 включно на загальну суму 244025,90 грн.

Задовільняючи позовні вимоги, районний суд вказав, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів і є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника. Разом із тим, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору між стягувачем та боржником щодо заборгованості. Суд встановив, що виконавчий напис не містить відомостей про основне зобов`язання за яким виникла заборгованість, її дійсний розмір. Крім того, вказує, що суду не були подані первинні документи, які б підтверджували правомірність вчинення виконавчого напису. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач не довів безспірність заборгованості ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. 22 липня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

Разом з тим, у справі відсутній примірник кредитного договору за яким вчинено виконавчий напис, а відтак апеляційний суд позбавлений можливості пересвідчитися, що він був нотаріально посвідчений.

Колегія суддів звертає увагу, що учасники справи розпоряджаються своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також у матеріалах справи відсутні документи, які були надані нотаріусу, що підтверджують безспірність заборгованості боржника ОСОБА_1 , у тому числі в частині суми заборгованості за річними процентами - 19,16 грн., щомісячними процентами 83666,22 грн., заборгованість за штрафом/пенею 28615,16 грн.

З урахуванням вищезазначеного, районний суд мав обґрунтовані підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій та Переліку документів.

Доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.

Вирішуючи заяву ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, яка надійшла до апеляційного суду 07.10.2025 через систему «Електронний суд», колегія суддів виходить з наступного.

Згідно пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Верховний Суд неодноразово давав тлумачення поняттю «юридичного спору» та відсутності предмета спору у контексті пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, зазначивши, зокрема, у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, правові висновки яких конкретизовано постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилось неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилось неврегульованих питань.

Заява про закриття провадження у справі обґрунтована тим, що позивачем ОСОБА_1 здійснено погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, у зв`язку із чим предмет спору відсутній.

Проте, вказані обставини виникли після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції та на законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції не впливають. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що заявником не надано доказів на підтвердження доводів заяви про закриття провадження у справі.

Оскільки на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення у справі предмет спору, а саме - зобов`язання ОСОБА_1 з повернення боргу існувало, не було належним чином виконано, у зв`язку з чим був вчинений оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, то підстав для скасування рішення суду, яким справу вже вирішено по суті та закриття провадження згідно пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.367, 374, ст.375, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансової компанії "Укрфінстандарст" залишити без задоволення.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

О.В. Чумак