Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2025 Справа №607/27840/24 Провадження №2/607/1410/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Бойко О.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини, відповідно до якого просить встановити факт самостійного виховання та утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

В обґрунтування вимог позивач вказав, що він перебував із відповідачем у близьких стосунках та у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 . У позивача із відповідачем виникали непорозуміння, стосунки не склалась, після чого позивач залишився проживати із сином, а відповідач залишила сім`ю. Після розірвання стосунків із ОСОБА_3 , остання проживає у іншому місці, життям сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, не приділяє йому уваги, не забезпечує одягом та харчуванням, не цікавиться духовним та моральним станом дитини, матеріально не забезпечує, розвитком дитини не цікавиться. Позивач самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_6 , забезпечує його усім необхідним. Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Тернопільської міської ради №795, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом із батьком. Позивач є підприємцем, самостійно забезпечує як фізичний так і моральний розвиток дитини, а також покриває усі її матеріальні потреби. Згідно акту обстеження умов проживання, дитина забезпечена усім необхідним, проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , у якій позивач проживає на правах оренди. ОСОБА_2 вказав, що встановлення юридичної фіксації даного факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини йому необхідно для подальшого оформлення документів щодо соціальної підтримки держави, встановлення статусу «одинокий батько» та отримання різного роду пільг та дотацій для можливості одноосібно звернутись до державних освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, для захисту прав та інтересів дитини, а також своїх прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням дитини, для переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 13.05.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Відповідач ОСОБА_3 відзиву на позов не подавала.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради письмових пояснень щодо позову не подавав.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Скиба В.М. позов підтримав та просить його задовольнити з підстав викладених у ньому. Також вказав, що необхідність встановлення даного факту не пов`язано із наданням позивачу права на відстрочку від мобілізації у зв`язку із введенням у країні воєнного стану. Пояснив, що позивач, як батько дитини на даний час не має наміру позбавляти батьківських прав відповідача, унаслідок її ухилення від виконання обов`язків, як матері малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце його була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради ОСОБА_7 підтримала складений органом опіки та піклування висновок у даній справі зазначивши, що факт самостійного утримання та виховання дитини батьком можливим при настанні обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Просить врахувати що органом опіки та піклування уже надавався висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 13.04.2023, складеного спеціалістами служби у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради у АДРЕСА_2 , де позивач проживає із малолітнім ОСОБА_6 на підставі договору оренди встановлено, що умови проживання задовільні, відповідають санітарно-гігієнічним вимогам, квартира вмебльована, наявна усі необхідна побутова техніка. Для дитини створено такі умови: дитяче ліжечко, одяг та взуття відповідають віку, наявні засоби гігієни, дитяче харчування, іграшки, розвиваючі ігри.

Згідно копії висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 12.07.2023 №795, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Як зазначено у вказаному висновку «… ОСОБА_3 під час телефонної розмови повідомила працівнику служби у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей, що не заперечує щоб її син проживав разом із батьком, зі слів матері вона має намір влаштувати своє життя за межами України..».

ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою підприємцем з 23.02.2023, що підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 19.03.2025 №379, виконавчий комітет вважає за недоцільне надавати висновок органу опіки та піклування щодо встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини батькові.

Як вбачається із нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3 від 31.03.2023, остання повідомила, що залишає свого малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з його батьком ОСОБА_2 . Зазначила, що вона не має можливості виховувати та доглядати сина, піклуватись про стан його здоров`я, фізичний розвиток, навчання, оскільки планує виїхати за межі території України та постійно проживати в іншій державі.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтвердили ту обставину, що малолітня дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із своїм батьком, перебуває на його утриманні та вихованні. Матір дитини за місцем її проживання не бачили.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1, ч. 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ч.1ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122,125 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст. 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України.

За приписами ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимогами ч. 2, 3, 5 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі:

1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів;

2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

В силу вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Крім того, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Таким чином, за змістом наведених норм чинного законодавства, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, у силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Як зазначила Велика Палата ВС у пункті 87 своєї постанови від 11.09.2024 у справі №201/5972/22, оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. У пунктах 73-75 зазначеної постанови Велика Палата ВС констатувала, що у частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із ним та із жовтня 2021 року знаходиться на його утриманні та вихованні, оскільки мати дитини ОСОБА_3 самоусунулась від цього та проживає у іншому місці.

Разом з тим, в силу ст.141 СК України проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Сторона позивача у судовому засіданні зазначив, що позивач не має наміру позбавляти відповідача батьківських прав по відношенню до їх малолітньої дитини, а ухилення матері від їх виконання не є умисним.

Наведені докази, які надав позивач, на думку суду, свідчать про факт проживання малолітнього сина разом з батьком, що ніким не заперечується, однак не підтверджує факту ухилення матері від участі у вихованні дитини та утриманні дитини.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що встановлення факту самостійного виховання дитини зумовлене, зокрема, необхідністю у позивача реалізувати права одинокого батька, а також отримання ним додаткових пільг, виплат та соціальних гарантій, здійснення переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері.

Доказів того, що будь-яка особа порушує, не визнає чи оспорює права заявника, як і про те, що є обґрунтовані фактами ризики їх порушення, невизнання чи оспорювання, а також документів, які б підтверджували існування складнощів в отриманні позивачем соціальних пільг та гарантій заявником суду не надано, як і не надано доказів відповідної відмови компетентних органів у вирішенні зазначених ним у позові питань за відсутності судового рішення. Адже, як встановлено судом, орган опіки і піклування уже надавав висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, як зазначив уже суд, він вважає, що факт самостійного виховання заявником дитини може бути підставою (обставиною), яка підлягає доведенню під час розгляду судової справи про захист конкретизовних прав чи свобод позивача та, на думку суду, не потребує додаткового попереднього його встановлення судом із наведених позивачем підстав його необхідності.

Окреме проживання батьків та встановлення місця проживання дитини із позивачем, що включає в себе обов`язок батька щодо утримання та виховання дитини, не доводять факт відсутності умисної участі матері у вихованні дитини.

Відтак, суд вважає, що встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком малолітньої дитини у даному випадку, не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено позивачем у поданому ним позові та від встановлення судом таких фактів не залежить виникнення, зміна особистих прав заявника як батька, про які він зазначив у позові.

Суд не бере до уваги подану заяву матері відповідача по справі ОСОБА_3 , як підставу для задоволення позову, згідно якої остання не має можливості виховувати та доглядати сина, піклуватись про його стан здоров`я, фізичний розвиток та навчання, оскільки має намір виїхати за кордон. При цьому, констатує, що згідно наданої інформації із Державної прикордонної служби України від 23.09.2025 №19/75924-25-вих, за період з 01.01.2021 по 23.09.2025, ОСОБА_11 здійснювала постійні виїзд та в`їзд на територію України, які відбувались у незначний проміжок часу, а саме: 28.11.2022 виїзд 03.12.2022 в`їзд; 10.06.2023 виїзд 17.06.2023 в`їзд; 20.06.2025 виїзд 30.06.2025 в`їзд по даний час. Крім цього, суд вважає, що намір періодично виїзду відповідача за кордон не породжує підстав для встановлення факту, який просить позивач у поданому ним позові.

За наведених підстав, суд оцінивши та дослідивши докази, а також у їх сукупності, приходить до переконання, що узадоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини слід відмовити у повному обсязі.

Згідно із п.2 ч.1 ст.141 СК України, судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 23.10.2025

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Управління сім`ї молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, місцезнаходження: м.Тернопіль, бульвар Шевченка,1.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан