Справа № 206/4020/25
Провадження № 2-о/206/209/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 Самарський районний суд

міста Дніпро в складі:

головуючої-судді Плінської А.В.

при секретарі Крижко О.А.

з участю представника заявника

ОСОБА_1

представника заінтересованої особи

ГУ ПФУ в Донецькій області

Філіпової М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: служба у справах дітей Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні,

встановив:

В липні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що неповнолітні: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 та перебували на утриманні у ОСОБА_7 . На обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що перебувала в шлюбі з ОСОБА_7 з 30 серпня 2022 року. Від шлюбу у подружжя дітей не було, проте у заявниці до укладення шлюбу народилось троє дітей, доньки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також син - ОСОБА_10 . Відомості про батьків дітей у свідоцтві про народження записані у відповідності до ст. 135 СК України. Заявниця та ОСОБА_7 перебували в стосунках ще з 2019 року та діти перебували на його утриманні, проживали разом, та останній фактично став дітям батьком. Заявниця не працювала, так як перебувала у декретній відпустці, тож ОСОБА_7 утримував заявницю та її дітей. 1 березня 2022 року ОСОБА_7 був мобілізований, а з 7 квітня 2025 року значиться таким, що зник безвісти.

Встановлення факту перебування на утриманні необхідно заявнику для реалізації права на отримання пенсії по втраті годувальника, а також одноразової допомоги.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2025 року прийнято до провадження справу та призначено до судового розгляду.

В судовому засідання представник заявника вимоги заяви підтримала.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розгляду справи вказала, що просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, однак подали до суду свої пояснення в яких вказують, що відсутні підстави для задоволення заяви, адже заявником не додано доказів того, що на неї розповсюджуються положення ст. 30 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Представник служби у справах дітей Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечують.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як слідує з пояснень представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заявниця не зверталась до них щодо призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 березня 2025 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 308/17634/23 за заявою про встановлення факту перебування особи на утриманні.

Касаційний суд у вказаній справі зазначив, що вважає за необхідне відступити від наведеного загального висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), та зазначити, що:

Розгляд справи в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства неможливий за наявності спору про право, зокрема й про право на призначення й отримання одноразової грошової допомоги особою, яка стверджує, що перебувала на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, та пенсії у разі втрати годувальника для неї.

Якщо особа отримала відмову у призначенні одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника, немає підстав стверджувати, що спір із повноважним органом держави, зокрема військового управління, у неї відсутній, і що фактично для збирання доказів і оскарження такого рішення в адміністративному суді вона може використовувати можливості цивільного судочинства. Те, що відповідний орган держави не може претендувати на отримання допомоги чи пенсії, не означає, що він у кожному випадку від імені держави висловлює згоду з призначенням таких соціальних виплат. Тому в особи може виникати спір із державою в особі такого суб`єкта владних повноважень щодо призначення та виплати вказаних допомоги і пенсії.

Чинне законодавство не дає підстав для висновку про те, що встановлення факту перебування на утриманні померлого (загиблого) військовослужбовця для цілей призначення та виплати одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника можливе на підставі рішення загального суду в окремому чи позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Не можна ініціювати судове провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин (фактів), які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу в такому провадженні належним і допустимим.

Можливість встановлення певного юридичного факту у цивільному судочинстві передбачена для іншої мети, ніж вирішення спору, зокрема й адміністративного спору щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, крім випадків, передбачених законом. Такий винятковий випадок передбачений статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 3515-IX від 09 грудня 2023 року лише щодо факту проживання однією сім`єю жінки (чоловіка) із загиблим (померлим) військовослужбовцем, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

Спір про право на одноразову грошову допомогу (її призначення та виплату) чи про право на отримання пенсії у разі втрати годувальника належить до юрисдикції адміністративного суду. Встановлення відповідного факту є необхідним та можливим під час розгляду справи в суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень про відмову у здійсненні такої виплати. У такому випадку факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця є підставою адміністративного позову, а не його предметом. Цей юридично значимий факт як одна з фактичних підстав позову належить до предмета доказування та підлягає встановленню під час вирішення публічно-правового спору в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, не можна розглядати у цивільному судочинстві заяви про встановлення фактів з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця після відмови у її призначенні органом військового управління або за встановлення спору про право з державою в особі такого органу, крім випадків, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Разом з тим, не виключається вирішення питання про встановлення таких фактів у цивільному судочинстві в порядку позовного провадження за відсутності спору з органом військового управління, але за наявності інших заінтересованих осіб, які претендують на отримання одноразової грошової допомоги, та спору між ними щодо права на призначення й отримання цієї допомоги».

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року справу № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25) прийнято до розгляду.

Правовідносини, з приводу яких виник спір у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду в справі № 308/17634/23.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Тому суд вважає за необхідне зупинити провадження у цій справі.

Керуючись ст.ст. 252, 253, 260, 261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Зупинити провадження у справі № 206/4020/25 за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: служба у справах дітей Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25).

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя: А.В. Плінська